18 XXX. J. F. Babor: 



PoLLONERA staví) V jediio (z Vídeňského musea) ; našel jsem tu totiž 

 jediný neobyčejně široký zatahovač pohlavní, jenž zřetelně seslabenou 

 zónou v prostřed své šířky patrně se jeví jako produkt splynulých 

 dvou svalů. U sardinského Ammculiis (Ichuusarion Poli.) Isselli Bour- 

 guign. (ze zoologického musea v Strassburgu) jsou rovněž dva sym- 

 metrické (svým původem) retraktory pohlavní : jeden se inseruje, zase 

 ve dva proudy rozčísnut, na ovidukt (volný, jako tomu vlastuě tak 

 jest u Ariolimaxe), druhý pak na receptakulum. Pozorujeme tedy 

 u několika Arionid, čeledi to, kde phylogeneticky původnější poměry 

 myologické jsou dosud zachovány, totiž samostatný pár retraktorů ty- 

 kadelních, jež u ostatních Stylommatophor splynutím s retraktorem 

 pharyngealním daly původ svalu cívkovému (m. columellaris), také 

 párovitý retraktor genitálií, kterýž moment považuji za velmi významný 

 pro úvahu o phylogenetickém vzniku genitálií u Pulmonatň vůbec. 

 Gonadu měkkýšů považuje Pelseneer (24.) vůbec za organ původně 

 párovitý; přímá pozorování tohoto druhu jsou dosud vzácná: odmít- 

 neme-li dvojitosť gonady rňznopohlavní (přehled v. Babor (i.) a Pel- 

 SENEER (25/6.), zbývá snad jediný případ párovité gonady Gastropodň 

 u fissurellidy Cemoria Leach [Béla von Haller (18.)] ; souhlasím však 

 přes to s Pelseneerem úplně, že původní párovitosť gonady jest u měk- 

 kýšů theoretickým postulátem. Právě u Arionid (připomeňme si nejzná- 

 mější poměry u největšího druhu empiricorimi) leží gonada zřetelně dvoj- 

 laločná mezi ydtry úiúné st/mmetrickt/, takže hluboké septum mezi oběma 

 půlema, provázeno silnou arterií, spadá úplně do roviny medianní, 

 kdežto u Helicid, ba i u jiných čeledí slimáků na př. Limacid) je 

 gonada jednotná, nebo aspoň nelze už četné drobnější loby seřaďovati 

 v schéma organu párovitého, a leží jednostranně asymmetricky. Uvá- 

 žíme-li předně, že Arioni si uchovali v nejdůležitějších systémech or- 

 gánů původní párovitosť (poměry ledvin, mnskulatury a uervstva, do 

 jisté míry i laloků jaterních), za druhé, že se gonada ze dvou z prvu 

 nesrostlých, souměrných základů ontogeneticky vyvíjí (jak jsem na 

 embryích Arion empiricorum vždy zřetelně pozoroval) a že i vývody 

 pohlavní u zárodků a mláďat po dobu poměrně velmi dlouhou zaují- 

 mají polohu střední uvnitř dutiny životní, stěhujíce se teprve po- 

 zději výhradně na stranu pravou, doznáme, že nelze podceňovati pá- 

 rovitý retraktor pohlavní jako úkaz nahodilý, nýbrž že právě u tohoto 

 rodu má zmíněná okolnost principielní význam. Dají-li se i vývody 

 samy (ovispermatodukt s receptakulem) na ústroje párovité uvésti, 

 nelze prozatím rozhodnouti, ale dosavadní vědomosti embryologické 

 tomu celkem neodporují (původní triaulie nebo aspoň diaulie embryo- 



