Doplňky k známostem o českých slimácích. 13 



předešlých, zejména subfuscus; znak tento je konstantní a nesouvisí 

 s žádnou histologickou fasí proměnlivého nebo přechodního rázu, 

 o jaké jsem se zmínil při ebenově černých kuších empiriconmi. — 

 Naše exempláře se nikdy od popsaného zde habitu neuchylují a nijak 

 nevarirují. 



Anatomie poskytuje rovněž možnosť přesného rozeznávání popi- 

 sovaného druhu ode všech příbuzných. Jeho volný ovidukt je totiž 

 poměrně krátký, v celé délce stejně prostranný, dole mírným klenu- 

 tým ohbím zakončený (viz fig. 9.); vas deferens krátké (asi jako 

 ufuscus); receptaculum seminis s hlavičkou kulatou a stopkou tenkou, 

 kratší než u sub/usciis ; atrium barvy křídově bílé. 



Jak z dalšího vysvitne, zaujímá bntnneus přirozeně střední po- 

 stavení mezi fiiscus a Jiaviis jsa celkem poslednímu bližší. 



4. flavus Nilsson ? Miill, (s. melanocephalus [Westerl.] Faure- 

 Biguet). Živočich útlý 372 ^^ 5 cm dlouhý a nejvýš V2 ^'"* široký, 

 skulptury jemné: rugy má dlouhé, elliptické, velmi ploché. Barva 

 citrónová nebo oranžová, na štítu a na konci těla obyčejně trochu 

 intensivnější, beze všech pruhů a pásek i lyry; hlava a tykadla úplně 

 černá; sliz hřbetní žlutý, nožní čirý; noha ze spodu bílá, obruba žlutá 

 bez čárek. Toto je popis typických kusu, červenou pruhatou odrůdu 

 (novou) popisuji níže. 



Anatomicky je druh tento charakterisován velmi přesně. Yolný 

 ovidukt je zcela přímý beze všech ohbí, poměrně krátký a úzký; 

 z počátku tenkostěnný rozšiřuje se velmi povlovně asi od půle své 

 délky i stává se svalnatějším od inserce tenkého retraktoru. Vas de- 

 ferens nápadně krátké; receptaculum (aspoň u kusů českých) má am- 

 pullu úzkou^ táhlou, dlouze vretemtou (nikoli kulatou jako u ostat- 

 ních druhů a u téhož dle Lehmanna) a stopku tenkou, dole mírně roz- 

 šířenou; od retraktoru kopulačního oviduktu přijímá též zvláštní sva- 

 lový proužek. 



Druh tento je velmi vzácný; žije ve Švédsku, severním Německu 

 a severní Francii, všude pó řídku; z Čech mám několik málo typi- 

 ckých vyspělých kusů od Nového Strašecí a z ^larianských Lázní. 

 SiMROTH upírá i tomuto druhu samostatnou platuosC a shrnuje jej 

 v jedno s brunneus, nejspíše žádný kus nikdy neviděl; z Německa je 

 znám toliko od Heringsdorfu, kdež jsem jej sám před pěti léty sbírali 

 což mi kritiku o jeho systematické platnosti valně usnadnilo, mámC 

 z ostrova Volyňského a protějšího břehu z lokalit Lehmannových ty- 

 pické jeho ukázky druhů fuscus i jiavus. — Podobá se celkem mla- 

 dým kusům cnqiiricorum, tyto se však ihned prozradí neobyčejně dlou- 



