12 XXX. J. F. Babor: 



př. Limacidy), kde má individuelní proměnlivost dosud pole velmi 

 rozsáhlé pro různé četné variace bez významu stálých a samostatných 

 kategorií systematických. Všechny formy Pollonerou druhově ozna- 

 čené ovšem neobstojí, ba většinu jich nutno zařaditi jako barevné va- 

 riety, ale tam, kde vnější habitus se pojí s určitým charakterem ana- 

 tomickým, po případě dá-li se dotyčná forma i zoogeogralicky prae- 

 cisovati, domnívám se míti právo na stanovení druhu nebo vůbec ně- 

 čeho více nežli je bezvýznamný a nahodilý individuelní případ. („Ver- 

 fárbung" a p.). 



3. bnmneus Lehmann. Druh tento byl Leumannem (20.) velmi 

 správně stanoven a přesně anatomicky od subfusca rozlišen; z Čech 

 jej poprvé uvádí Lehmaxx (47.) r. 18r)5. z Karlových Var, odkudž 

 jej po 20 letech dostal Boettger (6.) a kdež jsem jej sám před dvěma 

 léty sbíral; mimo to mám jej z Nového Strašecí, z Říčan, z Králové 

 Dvora n. L. (leg. K. Šulc) a z Chlumce nad Cidlinou (leg. dr. J. Uzel.). 



Zvíře za živa při lezení (dospělé) 6 — 7 cm dlouhé, dosti zava- 

 lité, vzadu zaokrouhlené (subfuscus i fuscus jsou vzadu přišpičatělí) 

 s velmi rozšířeným polem nožního okraje za žlázou ocasní. Skulptura 

 velmi jemná , rugy užší než 1 mni^ velmi dlouhé, 3 — 5 mm., po celém 

 hřbetě stejnoměrné, slabounce vyniklé, a docela mělkými rýhami oddě- 

 lené; štít ellii>tický velmi jemňounce granulován. Barva hřbetu červeno- 

 hnědá, podmíněná mlhavými skvrnami sepiovýnii na siennové půdě; 

 boky světle šedohnědé místy slizem (někdy) slabě zažloutlé, okraj 

 nohy bělavý s čárkami střídavě temnějšími a slabšími (jako subfuscus); 

 noha ze spodu úplně bílá; sliz vodnatý čirý neb zcela slabé přižloutlý; 

 temné pásky i jakýkoli nákres na štítu Ú2)hiě scházi^), takže ani na 

 zvířatech od slizu opláchnutých a konservovaných nijaká stopa pruhů 

 se neukazuje, ačkoli ztemnění hřbetní přechází dosti ostře v bledou 

 zónu boční. Zvířata mladá jsou zbarvena velmi nápadně: hřbet za- 

 ujat neširokým pásem tmavě kávové hnědi bez pásek, na to po stra- 

 nách sleduje docela příkře bez přechodu čistě bílý pruh boků, jenž 

 jest, rovněž jako obruba štítu, lemován (obyčejně) úzkým proužkem 

 žlutým (= lpící sliz); hlava s tykadly, jako u dospělých, temně hnědá; 

 tato mláďata (popisovaná dříve jako variety alholateralis autt., bicolor 

 ex err. a p.) jsou při lezení velmi útlá a štíhlá, vzadu v špičatý ko- 

 nec ocasní vytažená i jeví integument velmi hebký, jenž i u kusů ad 

 maximum vzrostlých bývá vždy mnohem tenčí a měkčí nežli u druhů 



^) To platí o kusech ti/picJcýc7i, jaké toliko se v Čechách a vůbec v střední 

 Evropě vyskytují. 



