Doplňky k známostem o českých slimácích. W 



tuším, prozatím aspoň na těchto dvou tlruzícli, zřetelně ukázal. Sni- 

 RoTH měl k disposici tehdy jen materiál nepříliš četný, zejména ne- 

 mnoho mimo Německo a studoval anatomicky jenom několik zástupců, 

 takže mu, což je jinak nevysvětlitelno, unikl vůbec typický tvar geni- 

 tálií druhu suhfuscus. Z popisu i vyobrazení v zmíněné práci soudím, 

 že SiMROTii vůbec před sebou neměl, aspoň ne s náležitým pochope- 

 ním, žádný exemplář suhfuscus, nýbrž samý fusais, jehož existenci 

 upírá ! Obraz 34. XXIII, A. na tabuli VIL velikostí i barvou hodí 

 se daleko spíše na náš fuscus nežli suhfuscus a poznámka, že geni- 

 tálie „subfusca" od oněch druhu brunneus, jež zřetelně znázornil na 

 obrazech 5. XXII. D, 6. XXII. E, 7. XXII. F. tab. XI., se neliší, 

 dokazuje, že Simuotii pravého suhfuscus nikdy nepytval, neboť pře- 

 hlédnouti tak charakteristickou úpravu kopulačního oviduktu, jakou 

 se suhfuscus vždy vyznačuje (naše tab. fig. 5., 6., 7.), je naprosto ne- 

 možno; SiMROTH sám kreslí i popisuje docela přesně podobné poměry 

 u Arion Jiorfensis Fér. (Fig. 17. XXVI. C. Taf. XI.). Při této negaci 

 více než jedné specie a jakýchkoli variet neubránil se Simrotu sám 

 přece stanovení zvláštní variety (transsi/lvanus, pag. 284.), bohužel 

 bez výzkumu anatomického! Při tomto svém názoru Simroth dosud 

 trvá, jak vysvítá z nejedné publikace jeho pozdější (38.-44.), kde 

 upírá specifické platnosti všem druhům Pollonerovým a mezi nimi 

 i našemu fuscus (jakož i flavus, o němž viz níže). Proti tomu roze- 

 znává PoLLONERA (27. — 30.) oba druhy velmi přesně, ale toliko dle 

 velikosti, barvy a zeměpisného rozšíření, nevěda, že je lze dobře lišiti 

 i znaky anatomickými, což teprve považuji za rozhodující a proto 

 v této práci poněkud podrobněji — je to prvý pokus o rationalní 

 systematiku středoevropských Arionů na anatomické basi — si dovo- 

 luji o této otázce jednati, doufaje, že se mi celkem podařilo dokázati 

 rozeznatelnosť a objektivní existenci více než jediné formy ze skupiny 

 suhfuscus, jež ovšem jen proto označuji za samostatné druhy, aby se 

 o nich vůbec mohlo srozumitelně jednati; považuje-li je někdo za 

 kategorie užšího rozsahu nežli species nebo aspoň za druhy velmi 

 blízce příbuzné, nemám pranic proti tomu, dobře věda, že druhy 

 v různých skupinách zoologických neznamenají vždy tentýž stupeň 

 různosti nebo příbuznosti vzájemné, nýbrž že tyto vztahy se dle po- 

 vahy té které skupiny mění; u skupiny dávno vyspělé a konsolido- 

 vané, jako jsou Arionidy, platí menší úchylka v anatomii, jsouc zna- 

 kem konstantním a vždy s jinými změnami (na př. velikosti a barvy) 

 korrelací spojena, systematicky mnohem více, nežli dosti patrný roz- 

 díl u skupiny polymorfní, mladší a dosud neustálené (jako jsou na 



