Doplňky k známostem o českých slimácích. 9 



Fig, 2.) nebo připomíná oblouk luku (Pollonera (28.), Babor (1.) íig. 

 5.) nebo představuje nákres podoby S ovíjející se kolem stvolu recep- 

 tacula (Babor (1) íig. 1., 2., 4.). Barva atria bledé játrově hnědá. 

 Ileceptaculum má ampullu kulatou, tenký stvol poměrně krátký a při 

 vústění bud žádnou neb jen zcela mírnou rozšířeniuu (u var. citrinus 

 Westerl., jež žije ve Švédsku a na ostrově Volyňském, je tato rozší- 

 řenina dosti vyvinuta); vas deferens zřetelně kratší \íq:1\\w suhfmcm. 

 Vnitřaí podélné návalky v kopulačním oviduktu vyvinuty jsou v po- 

 čtu 2, u subfuscus 3, ale poměry tyto nejsou rozhodné, protože může 

 v ojedinělých případech jeden silný ná válek býti nahrazen dvěma 

 slabšími. 



Jak patrno, není rozdíl anatomický příliš veliký, ale, což mno- 

 hem více váží, úplně konstantní i stačí v korrelaci s jinými vlast- 

 nostmi (extérieuru a p.) úplně k rozeznávání obou forem. 



Jak patrno již z podaného popisu tohoto druhu (výše), lze roze- 

 znávati dle zbarvení dvě dobře odůvodněné variety, červenavou a še- 

 dou, z nichž prvá má ještě několik barevných plemen podřízenějšího vý- 

 znamu; zmíněný již severní citrinus West. má platnost asi samostatné 

 subspecie (viz Babor 1.) a) typicus z= barevný; není potřebí hoření po- 

 pis opakovati, stačí jen poznámka, že variruje celkem dle téhož plánu 

 asi, jako menší subspecie subfuscus, ale našel jsem u nás jen jedinou 

 význačnější odrůdu, totiž f. Boettgcri Poli., jež má hřbet posetý čer- 

 nými tečkami, je tedy úplně analogická k suhfnscus f. atriímnctatns 

 Dum. & Mort. ; anatomicky je vyznačena tvarem kopulačního oviduktu, 

 jenž napodobí asi oblouk luku ^ (viz Babor (1.) íig. 5.) a kratičkým 

 receptakulem ; našel jsem ji velmi vzácně mezi typickými (se hřbetem 

 stejnoměrně ztemnělým) u Nového Strašecí. Ostatní typické kusy (ne- 

 četné) mám z Krkonoš. 



Od Jankova dostal jsem asi deset exemplářů úplně šedé variety 

 tohoto druhu (leg. V. Dvořák), jež se vyvinutými pruhy i jinak roze- 

 znává od forem šedivých, odjinud udávaných, a jež tedy zasluhuje 

 nové označení; význam těchto jemnějších kategorií nežli species vy- 

 svitne při podrobném zpracování celého palaearktického materiálu 

 i poskytne, jak jsem se již přesvědčil, pro posouzení vzájemných pří- 

 buzenských vztahů mezi jednotlivými druhy a porozumění celé čeledi 

 Arionid cenná kriteria komparativní. Podávám tu popis této h) var. 

 Dvořáki n. Dospělý živočich těla velmi zavalitého je za živa (při le- 

 zení) asi 3^2 c''' dlouhý, rugy velmi ploché veliké, pokožka (epi- 

 thel) nad míru jemná, tak že se přesnadno odlupuje. Barva čisté 

 bělošedá, na hřbetě je pigmentace koncentrovanější; lyrovitý nákres 



