Doplňky k známostem o českých slimácích. 7 



Okrově žlutý s bledými zašedivělými páskami; barva okraje nožního 



v 



i slizu táž jako ostatního těla, velikost jako u a). Žije v teplejších 

 polohách (na př. v Polabí) a platí o ní totéž co o f. ruber od empi- 

 ricorum (v. nahoře), s) f. tmnssyhanus Simr. (? =: alpestris Poli.). 

 Okrově hnědý, na hřbetě kalně hnědý s dvěma temnohnědými pruhy 

 nad černými páskami (zdánlivě čtyřpruhý) ; okraj nohy špinavě žlutý 

 s hnědými čárkami, sliz skoro čirý; dlouhý kolem G cm. Znám jej 

 dosud jen z nejvyšších poloh Krkonoš (žije též v Alpách i v Karpa- 

 tech *). ž;) f. atripunctatus Dumont & Mortillet. Světlelmědý s hřbetem 

 černě skvrnitým; ostatně podobá se formě typické. Znám jej od No- 

 vého Strašecí, tf) f. bicolor Van den Broeck. Střed hřbetu zaujímá 

 úzká zóna kaštanově hnědá, po stranách velmi ostře ohraničená; na 

 tuto následuje světle žlutý pruh zcela úzký a hned pod tím široká 

 páska intensivně černá, jež se prostírá až k rýze epipodialní a jest 

 uprostřed své šířky (v přední půli hřbetu toliko) přerušena velmi 

 úzkým podélným proužkem žlutým; stejně pestré zbarvení jeví i štít; 

 okraj nohy žlutý, černě čárkovaný, hlava s tykadly hnědá, sliz za- 

 žloutlý; deka 7V2 c^n. Velmi nápadné zbarvení této úhledné odrůdy 

 vyvinuto jest už stejným způsobem u mládat, tak že ji vždy snadno 

 poznáme. Mám ji z Kadotína v několika kusech (leg. K. Tocl), odji- 

 nud je známa od Luxemburga a z Valencieunes ve Francii, jeden 

 krásný kus jsem dostal z okolí Vídně, čímž mně bylo určení této od- 

 růdy velmi usnadněno; dříve byla považována za varietu od empiri- 

 corum, PoLLONERA (30.) ji uvádí jako „incertae sedis," ale anatomie 

 rozhodla, že patří k druhu suhfuscus (menší subspecie). 



2. fuscus O. F. Mull. Podařilo se mi, ač vzácně, nalézti u nás 

 zneuznávaný druh Mollerův, tak že jsem mohl studiem anatomickým 

 i faunistickým o jeho samostatnosti, nebo aspoň rozeznatelnosti, na- 

 býti přesvědčivého názoru; srovnání s materiálem cizím a podrobný 

 rozbor literatury, jež mi po dlouho zůstávala úplně nepřístupnou, po- 

 tvrzuje tento názor proti dřívějším mým pochybám (cf. 1.) nyní trvale. 

 Pečlivým pozorováním podaří se vždy, dojista již po zevnějšku, kaž- 

 dému druh tento správně určiti, jedině s mladými zvířaty předešlého 

 druhu mohl by při povrchnějším určování býti zaměněn. 



Dospělý lezoucí slimák tohoto druhu dosahuje délky 2V2 až 4^2 

 cm, nedosahuje však, pokud sahá moje zkušenost, nikdi/ ani 5 on; 

 tím dá se vlastně již bezpečně rozeznati od předešlého, jemuž se ji- 



*) kusy docela černé (jako jsem nalezl na Vogesách a v materiále alpském) 

 u nás nepřicházejí. 



