i 



XXX. 



Doplňky k známostem o českých slimácích. 



II. Arionidae ^ 



Podává J. F. Babor v Praze. 



S tabulkou. 

 (Předloženo dne 10. července 1896.) 



Podávaje tuto ve stručné formě nejdůležitější resultáty svých 

 studií o systematice našich Arionň považuji aspoň těchto několik úvod- 

 ních vět k orientaci o zpracovaném materiálu za potřebno. 



Čeleď Arionidae poprvé důkladně prostudovaná Simuotiiiím (37) 

 je proti všem ostatním skupinám Stylommatoplior charakterisována 

 těmito znaky organisace: Ledvina obklopuje v podobě uzavřené pod- 

 kovy perikard kolem dokola i jeví se (pro zřejmé pojivové septum 

 mezi oběma půlema) jako orgán zřetelně párovitý. Svalstvo nevykazuje 

 splynulého zatahovače tělního (musculus columellaris), nýbrž samo- 

 statný retraktor pharyngu a samostatné retraUory tyhadel (někdy 

 i párovitý retraktor pohlavní, (viz dole Jlayelliis). Nervstvo periferické 

 jeví úplnou symmetrii („Schwanzrúckennerv" je párovitý). Genitálie 

 mají kopidační organ vytvořený bud v oviduktu nebo v stopce recepta- 

 hila, nikdy ve vývodech samčích. Zevním znakem jest úplný nedo- 

 statek vnější skořápky, vždy přítomná žláza ocasní a poloha pneumo- 

 stomu v přední půli štítu. Ostatními poměry podobají se konvergencí 

 slimákům jiných skupin. — Za pravé Arionidy považuji toliko formy 

 palaearktické (ýuscus byl na různá místa mimo tuto oblasť lidmi za- 

 vlečen), z nichž jsou dosud známy čtyři rody dobré (náš Arion Fér. 

 1819., jižní Ariunculus Less. a Letourneiijcia Bourgu. a západní Geo- 

 malaciis Allm.) s jednou formou úplně záhadnou (Tetraspis Letour- 



») I. Limacidae v. tento Věstník 1895. XLV. 



Třída mathematicko-přírodovčJecká. 1890. 



