o rostlinstvu vrstev clilomeckých. 19 



podobných zejména svojí nervaturou, jež se nedá dobře přivésti 

 v soulad ani s D. quercina Vel. Některé z popsaných, fossilních listů 

 do téhož rodu vřadéných, jsou podobnější naší rostlině než rostlinám 

 Velenovského. 



Dryandroides hanksiaefólia Heer., Fl. tert. Helv. II. díl. Tab. C. 

 f. 3., 4., 7 — 10. jest co do nervatury nejbližší, ačkoliv u této jsou 

 zoubky velice četné. Jinak by se naše otisky se samým rodem Bank- 

 sia dosti srovnávaly, zejména hlavní nerv, skoro všude stejně silný, 

 bije tu do očí a není ani také vyloučena možnost, že listy naše tupě 

 byly zakončeny. 



Dryandroides hakeaefolia Ung. „Fl. tert. Helv. Heer" II. díl 

 tab. XCVIII. -{- XCIX. co do zevnějšku i co do nervatury shoduje se 

 také s naším druhem a podobné dosti příbuznosti ukazuje D. ligni- 

 tům Ung. spec. viz ku př. Heer 1. c. tab. XCIX. Rostlinu tuto při- 

 řadil Unger ku rodu Quercus, kdežto Heer 1. c. pag. 46. 4- 101. roz- 

 hodně tutéž ku Proteaceím vřaduje ; podobně také Ettingsh. — 



Z dubových fossilních listů jest našim nejpodobnější ještě Quer- 

 cus neriifolia A. Br., srovnej ku př. Heer 1. c. tab. LXXIV. f. 3., 4., 7. 



Mimo Proteaceae srovnával jsem také Myricaceae s těmito otisky 

 a nedá se upříti, že některé jako ku př. M. Faya Ait. svou nerva- 

 turou sekundární a nepravidelnými zuby značně se přibližuje, ačkoliv 

 zakončení nervů přece je poněkud odchylnější a také primární nerv 

 silně ku špici se ztenčuje, kdežto u našich listů zůstává skoro stej- 

 ným. Dosti podobná až na své zuby jest také M. aethiopica L. 



Ze by rostlina Kieslingswaldská mohla míti nějakou příbuznost 

 s listy některých fíků, pochybuji, přece však upozorňuji na podobné 

 listy ku př, Ficus lanceolata Heer 1. c. tab. XX. f. 3. 4. a ze žijí- 

 cích F. americana Aubl. Ettingsh. Fl. v. Bilín (Naturselbstdruck). 



Souhlasí tu ovšem poněkud jen nervatura a forma čepele, ale 

 bezzubé. Připomínám při tom zároveň, že Ficus fracta Vel., ač zlo- 

 mek tento na první pohled na Dryandroides geinoglypha upomíná, 

 s touto nemá pranic společného, neboť nervatura jeho, pěkné paral- 

 lelní a takměř přímočarná, jak na obraze Velenovského velmi dobře 

 dle originálu je provedena, zcela řádně se liší od obloukovitých, se- 

 kundárních nervů naší rostliny. 



Jak dalece tento druh, mnou uvedený, ku Proteaceím se smí 

 řaditi, osvětlí nám příští, bohatší materiál, podobně jako u druhu Ve- 

 LENovsKÝM stanoveuého. 



v 2* 



