o rostlinstvu vrstev chlomeckvch. \^ 



KijM^^ iKMiarí jí'(Joch dic Bí-státigung durch weitere Studien. — leh 

 híjzwifll'; iiiclit, dass man solir leicht eine andere Pfianzenai-t finden 

 kaiin, mit wolchcr diese lilatter verglichen werden konnten." Rost- 

 lina tato blíží Sí; ku Credneria laevia Vel., která oví5em nyní ku rodu 

 Jiatanm m řadí, jak také již Vklesovský ve „Kvetené éesk. ceno- 

 raanu" sám Mdmú. S druhem nové uvedeným „Plutanus ommastus"' 

 nejsou otisky a C. Lípy tí)tožné, zejména base listová 1. c. tab. IV, 

 obr. 8., 9. značné je odchyluje a více odporučuje ku tyi>u zmínénélio 

 diuliu /''. laciis. Ačkoliv nervatura drulju Cr. superstes svédčí více 

 nervatuřc jemnéjiíí u Phitanus než markantnéjšímu sítivu pravých 

 Crednerií, přece poncchiívám dosud platný nřízev užitý Vklesovhkvm, 

 poklid by nebyl nalezen néjaký celý exemplář, aby zména oprávněnou 

 slouti iiiohhi,. 



Proteaceae. 



JJryatidroideH quercina Vel. 

 Obr. i:í.— 10. 



Česká Lípa. — Velmi hojné v menších a užších exemplářích. 

 KieslirKjHwalde. — V několika exemplářích větších rozměrů. 



Vklknovský: „Die Fl. d. bohm. Kreidef." II., pg. 8., tab. II. tig. 

 8a— 15. IV. pg. 18 tab. VIL íig. 8. 



Listy jsou pevné, kožovité, podlouhle až úzce kopinaté, ku předu 

 ])Ozvolna súžené, doleji celokrajné, v hořejších dvou třetinách ostře 

 zubaté se zuby ponékud ven obrácenými a zejména na širších listech 

 oddálenéjšími a také hrubšími. Hlavní nerv silný jen pozvolna se 

 oužící, nékde skoro str-jné tlustý. Postranní nervy, mnohem tenčí, vy- 

 bíhají v dosti ostrém úhlu ku olibí zubu a vystupují tésné při kraji 

 listovém obloukovitýrni kličkami ku zubu výše položenému. Slabší 

 nervy postranní téhož řádu končí slepé v žilnatiné řádu třetího, j<'ž 

 bývá obyčejné nesnadno zřetelná. Řapík dosti krátký asi 1 cm dl. 

 (Celkem dle Vklknovskkho). 



Otisky téchto listů, jak Vele.vovský 1. c. pg. 8. již připomíná, 

 jsou co do tvaru do.sti měnlivé a mohu nyní připojiti, že rozdíly ty 

 jsou jesté tím nápadnéjší, srovnáme-Ii otisky z České Lípy s otisky 

 Kieslingswaldskými. ÍSkoro se mi zdá, že listy tyto, ač jinak celkem 

 velice souhlasí, nepatří druhu jedinému, jak již nápadný rozdíl veli- 

 kosti pro obé stanoviska konstantní činí pravdépodobným. Prozatím 

 ovšem není možno oba tvary od s<'be řádnéji odlišiti a svédčí všecky 

 ješté mnou nalezené kusy jen výše uvedenému typu velikolistému. 



