12 XXXV. Jindřich L. Baivíř: 



cházeti (a soudím, že i pochází) z látky diabasu samého. A.rsenu však 

 takové množství nemůže pocházeti z diabasu, sice byl by diabas sám 

 arsenovými sloučeninami již původně velmi silné proniklý, čehož není. 

 Že pak arsenopyrit ten podstatně omezen jest jenom na diabas, a mimo 

 to sotva byl zde kdy arsenový pramen s hořejška pocházející, nepo- 

 chází arsen ten ani s hůry ani se stran, nýbrž z duly, z e li 1 o u b e k 

 zemských. 



Tento výsledek ukazuje, že ze hloubky zemské takové plyny 

 v diabasu vynikaly, t. j. asi snad z téže hloubky, ze které diabas 

 sám se vynořil. Vynikal pak arsen nejspíše jakožto arsenovodík. 



S arsenem však sdružena jest síra, kterážto jej provází. Vyni- 

 kaly tudíž, jak lze souditi bezpečné, obě látky společné ze hloubek 

 zemských, síra nejspíše jakožto sirovodík. 



A tento další závěr jest snad velmi důležit pro posouzení poměrů 

 v rudonosných diabasech Jílovské krajiny a snad i ve mnohých jiných 

 diabasech, ve kterých hlavně žilky s pyrity zlatonosnými neb i se 

 zlatem se vyskytují nebo vyskytovaly: sirovodík, který, jak soudím, 

 spůsoboval vznik pyritův a srážení zlata, pocházel ze hloubek 

 zemských, snad z těchže, ze kterých vyšel diabas sám. 



Abych opakoval : vysvětluji vznik couků Bohulibských — a tím 

 i některých příbuzných, o nichžto bude později řeč — takto : 



1. Zlato a železo (pyritů) v coucích těch pochází z horniny 

 samé vylouženíin pomocí kyseliny uhličité, kterážto kyselina aspoň 

 velkou částí může pocházeti také z horniny samé; 



2. síra, jakožto nynější součástka pyritův a látka zlato srážející, 

 pak arsen, jakožto nynější součástka arsenopyritů pochází z duly, ze 

 hloubek zemských, odkud diabas nebo horniny geneticky příbuzné 

 (n. p. zde porfyr, o čemž nížeji bude mluveno) vyvřely; síra jakožto 

 sirovodík, arsen jakožto arsenovodík. 



Tímto výkladem snad i ten úkaz bylo by možno vysvětliti, že 

 právě ve křížení dvou puklin často bývá hojněji zlata usazeno: jednou 

 puklinkou mohlo přicházeti víco roztoku, druhou puklinkou pak mohly 

 přicházeti látky srážející. 



Z výsledků zde vypsaných soudím, že zlatonosné couky v ze- 

 lenokamu Bohulibském místem do značné hloubky jíti mohou, že však 

 spíše blíže povrchu objeví se četnější a bohatší, kde hornina jest 



( 



