14 XXXV. Jindřich L. Barvíř: 



fyrity křemenné z r. 1880. (Dokončil Jos. KlvaSa, A.rchiv pro pří- 

 rodovědecké prozk. Čech, IV. díl.) O kyzech v porfyru ve Studeném 

 psal jsem loni v „Živé" ve článku svrchu jmenovaném. K účelu této 

 práce poznamenávám, že ve výbruse jednom křem. porfyru z Panského 

 vrchu mezi Bohulibý a Studeným vyskytuje se ve granofyrické hmotě 

 základní i partie listnatého plagioklasu skorém idiomorfního, mezi 

 lištami těmi pak vyplňuje místo biotit. Jest to partie analogická 

 skladbě dioritu Bohulibského, ne snad cizí uzavřenina, nýbrž část 

 porfyru samého, a z důvodu toho hodná povšimnutí. 



c) Z chemických vlastností budiž poznamenáno, že i tmavý porfyr 

 Bohulibský s porfyricky vyloučeným křemenem a živci jest pravým 

 porfyrem křemitým. Zkoušeje ztrátu žíháním, obdržel jsem úbytek 

 l-327o, množství SiO^ určil jsem na 71-477^ a kontroloval čistotu 

 téhož fluorovodíkem. 



d) Eozklad. Rozklad děje se analogicky jak u zelenokamů po- 

 mocí vod uhličnatých, jenže živce skýtají — jsouce alkalické — oby- 

 čejně bezbarvou slídu a křemen, jen někdy také maličko vápence. 

 Pokračuje-li rozklad poblíže puklin uvnitř horniny, bývá rozložená 

 hmota živcová a chloritová vyloužena a nahrazena křemenem. — 

 V některých vzorcích porfyru ze Studeného nalezl jsem v základní 

 hmotě i sferolithy chalcedonu.*) 



e) Geologický výskyt. 



Porfyry vyskytují se v okolí Jílovském i dále odtud při Vltavě 

 velmi hojně činíce žíly, prostupující břidlicemi často konkordantně 

 se břidličnatostí těchto. Shledal jsem, že často bývají provázeny zeleno- 

 kamy, zvláště diabasem rovnoběžně jdoucím, kterýžto bývá oddělen 

 od porfyru úzkým proužkem břidlic. 



Tak od Radlíku na Bohulibý až ke Slapům délkou přes 12 km 

 provázen jest porfyr žilou zlatonosného zelenokamů. Podobně proti 

 hřbitovu sv. Kiliána „pod Mandátem" u Vliavy onen diabas hořeji 

 řečený, v němžto vyskytují se žíly s arsenopyritem, jest také oddělen 

 od porfyru úzkým proužkem břidlice. Jiný diabas nalezl jsem prová- 

 zející porfyr podél silnice Štěchovicko-Slapské, jdoucí asi uprostřed 

 délky silnice té skrze klikatou zátočku, i na malé mapě dobře pa- 



*) Používám příležitosti této a dodávám ku pojednání svému o quai'zinu 

 od Heřmanova Městce (ve Véstníku král. české spol. nauk z r. 1893, článek XIII., 

 že quarzin ten poiovnávací methodou Beckeho jsa zkoušen, jeví poněkud 

 nižší exponent lomu světla nežli křemen, nikoli pak vyšší, jak jsem ze způsobu 

 klamného reliéfu soudil. 



