i 



18 XXXV. Jindřich L. Barvíř: 7^ 



ritická břidla kyzem velmi bohatá, tato však není nic jiného nežli | 



starý diabas, přeměněný na původním svém místě. Rudy j 



železité z původní horniny jsou vylouženy a zbývají po nich jen hro- j 



mádky zrnek rutilových nebo něco ieukoxenu, augit resp. chlorit často i 



jest vyluhován a nahrazen křemenem. Z analogie se zelenokamem j 



Bohulibským lze souditi, že zlato i zde pochází snad vyloužením ze j 



zelenokamu samého, a jest tudíž sotva omezeno toliko na kyzy, nýbrž \ 



sluší zkoumati na ně celou horninu. ' 



Tentýž původ má kamení Klobásu „nad ryžemi" u Jílového, ] 

 obsahuje však ještě velmi mnoho uralitu, ze kterého by ovšem delším 



rozkladem vznikl chlorit. ■ 



Do pásma Klobásu náleží také pruh pyritem bohaté horniny, 

 na kterou dolují nyní ve prorážce. Kyz této horniny místem jest značně 



zlatonosný, jinde však málo, a bude zkoušeti na zlatonosnost i zde | 



celou horninu. *) ; 



,1 



FJ Hornina Kocouru**) u Jílového. 



Jest chloritická břidla, vlastně však velmi p r o m ě n ě n ý s t a r ý I 

 zelenokam rázu Bohulibského, původně snad biotitický diorit. \ 

 Hojný přimísený kyz jest i zde zcela čerstvý, tudíž druhotný a vznikl 

 nejspíše ze železných rud bezsirných přeměnou. Nerost chloritem za- 

 stupovaný často jest vyloužen a nahrazen křemenem. I zde lze z ana- ' 

 logie ku zelenokamu Bohulibskému přijati, že zlato couků Kocourských 

 pochází snad ze zelenokamu samého, a že i tuto horninu bude dlužno i 

 celou zkoumati na zlato. , 



*) Ku rychlému posouzení, zda kyz jest zlatonosný, osvědčilo mi se toto. 

 Kyz roztlučený pražím ne prudce nad ohněm až nezapáchá po síře. Upraženou 

 hmotu rozetru ve hmoždíři na červený prášek a opět trc chu volně žíhám. Neza- 

 páchá-li již po síře, dám jej do lahvičky s vodou a protrepu. Zlaté mázdřičky. 

 jsou-li jaké, plovou ješté ve vodě, když zrnka červené rudy železné se usazují, 

 Oddělovati však zlato plavením nikdy se mi dohře nezdařilo. 



**) Název „Tobola" Baliun v Miscellaneích, dílu I. na str. 42. vykládá ja- 

 kožto tobolka, peněženka (crumena) a praví, že jest to jméno, jakého užívají 

 a dolech. Zdá se, že výklad ten jest správným, neboť i jiné staré doly Jílovské 

 měly názvy podobného smyslu: mošnička haléřek (5 haléřů, 15 haléřů). Název 

 Klobás odvozoval bych od příjmení Klobás. Také pak jméno Kocour pochází 

 nejspíše od mužského jména Kocour. Alespoň žil ve 2. polovici stol. 16. také 

 jakýsi Jan Kocour, kterému císař Rudolf II. r. 1595. (dle zprávy B.u.binovy 

 v Miscellaneích na str. 21.) dovolil prohledati všecky hory, zvláště Krkonoše, 

 hledati drahé kameny. 



