22 XXXV. Jindřich L. Barvír: 



ského. Jest stejně břidličnatěna jako porfyr předešlý. Proužkování 

 její záleží v tom, že střídají se partie křemitější s partiemi křemenem 

 chudšími. V ní vyskytují se četné druhotné žilky křemene. Nížeji 

 zastihneme tmavší proužkované horniny břidličnaté s epidotickými 

 partiemi, podobné oněm z údolí Sázavského, Ještě doleji a sice 

 u Smilovic následují tmavší břidlice část. chloritické, Jílovským 

 velmi podobné, směru asi S13V — J13Z, úklonu kolem 50" na JV. 

 U Vobosu nalezneme granit. Mezi Vobosem a Cholyní prokukuje 

 proužek bílých křemitých hornin kyzonosných, břidličnatých, se při- 

 míseným jemným kyzem. Hranice proužkovaných hornin jde zde asi 

 proti vyhořelé prádelně. Proti toku Vltavy dále nad prádelnou tou 

 několik kroků vyskytují se partie křemencům podobných hornin kyzo- 

 nosných, jaké nacházíme v pásmu Sloj irském u Sázavy, částečně 

 i skoro takové, v jakých kutá se nyní ve prorážce Pepřské po zlato- 

 nosných kyzech. Jsou zde také dvě stolky v nich po kyzu kutané, 

 ale krátké, pokus patrně neměl příznivého výsledku. Zlata není viděti, 

 ač vyskytují se v hornině té četné žilky křemenné s kyzem, ovšem 

 jenom krátké. Břidlice tyto prokukují i v polích mezi Křepenicemi 

 a Zvíroticemi, kdež ostatně hlavně žula se vyskytuje. 



Při pravém břehu Vltavy pod Županovicemi v zátočině u „Rybárny" 

 a v celém záhybu Vltavy odtud na SV jdoucím až ku skalára jiho- 

 západního svahu Dubového vrchu vystupují křemeucovité kyzonosné 

 horniny, velmi podobné horninám Šlojířského pásma i jiným u Sázavy 

 v Jílovském okrsku. Proti nim jest rozsáhlé ryžovisko podél 

 celé protější stráně až ku zbořeništi Svini. Také pak i na pravém 

 břehu Vltavy hnedle pod strží u Rybárny zbývá značná práce ryžov- 

 nická. Obojí ryžovisko jest neklamným svědectvím zlatonosnosti hornin 

 těch, které tudíž zasluhují bedlivého studia podrobného, i kdyby se 

 snad posléze mělo ukázati, že by se samy nehodily ku výrobě zlata. 

 Tu a tam naleznou se v nich i stopy vápenatých žil, jaké shledáváme 

 na pr. v okolí štoly M. Terezie. Někde jest i kopnuto po kyzech, ale 

 žádné větší dílo zde není. 



Na konci zátočky posledně řečené vystupuje vedle křemencovi- 

 tých hornin značně silný pruh zelenošedého křemitého porfyru, 

 téhož, jaký máme hojně v okrsku Jílovském. Částečně jest dobře po- 

 znatelný, částečně pak zbřidličnatěn, že upomíná na krystalickou 

 břidlici. Za porfyrem jde proti Svini již známá žula rázu téhož jako 

 u Sázavy, a žula tato jest mladší nežli porfyr, prorážejíc 

 jím a uzavírajíc kusy jeho v sobě. Porfyr na kontaktu jest změněn, 

 částečné zřetelné překrystalován, jevě hrubší lupénky slídy v sobě. 



