80 



GR ÄF VARE. 



ulan att likväl falla i vintersömn. Detta märker man 

 lätt deraf, att man ofta ser dess spår i snön^ bvilka 

 gå till och frän mynningen af detta bo. Också träiTar 

 man ej sällan , midt ,under kallaste vintren, sjelfva dju- 

 ret- löpande på snön. Ser man i stark köld och yr- 

 väder ett litet muslikt djur löpa på snön, så är det 

 sannolikt detta. Om våren sedan snön bortsmält ser 

 man, på våta ängar, och bland buskar, en mängd små 

 gångar i mossan eller i gräsvallen, hvilka äro märken 

 efter Näbbmössens arbeten under vintren. Under vår 

 och sommar har jag funnit denna djurart i största an- 

 tal på fuktiga och tufviga ängar, bland det gamla grä- 

 set, bland hvars rötter han gör sig gångar. Dess läte 

 är ytterst fint och skarpt skirrande, och höres mest 

 under fortplantningstiden. Djuret har, i synnerhet un- 

 der denna tid en vidrig muskuslukt, hvarföre det väl 

 ihjälbites men icke uppätes af Katten, Räfven och an- 

 dra rofdjur. 



Födoämnen: I magen hos dem jag Öppnat, har 

 jag blott funnit insekter. Men att denna djurart äfven 

 lefver af larver, maskar, varmblodiga och kallblodiga 

 djur, derom kan man lätt öfvertyga sig genom att läg- 

 ga sådana för honom. Han är den glupskaste djurart 

 jag känner. En Näbbmus af denna art, som jag någon 

 tid hade innestängd, förtärde inom ett hälft dygn allt 

 köttet af en Gråspink och inom andra halfva dygnet 

 dertill nästan en hel Grå Flugsnappare j således efter 

 vigten vida~ mer kött på dygnet, än hela djuret väger. 

 Så länge han har fullt upp, är han munter och litligj 

 men lider han brist några timmar, så dör han genast. 

 Hur glupsk han är, bevisar äfven följande: I början var 

 han särdeles vild och sökte ständigt blott att komma 

 ut 3 slutligen lyckades det honom att krypa ut ur sitt 

 fängelse, men i ställe för att springa sin kos, stadnade 

 han genast, ty utanför buren låg en bit kött, som han 

 kastade sig på och för ingen del ville lemna. 



