ALLMÄN MULLVAD. 7l 



drager sitt rof med sig in i hålet, der han genast bör- 

 jar fräta och förtära det. Samma förhållande är med 

 Mullvaden som med Näbbmössen, att han dör efter få 

 timmar, om han saknar föda. Under jordytan förer han 

 isynnerhet krig mot larver och metmaskar j och roligt 

 är att åse, hur dessa sednare skynda sig och springa 

 upp ur jorden, då han nalkas. På deras rörelser kan 

 man se hvar han framgår under jordytan. Om natten, 

 då allt är ,tyst , går han stundom ujop, och man har 

 märkt att på nysådda rågåkrar, der sniglar finnas, som 

 afbita rågbrodden, går iMullvaden ej sällan upp och 

 förtär dem *}. 



Fortplantning: Mullvadens parningstid säges infalla 

 i Mars eller i början af April, då parningen sker un- 

 der jorden i det förr beskrifna boet. Honan föder i 

 Maj 3 — 5 blinda Ungar, samt uppföder dem med sorg- 

 fällighet och försvarar dem med mod. 



Ungarna äro mera grå än de gamla, och de gån- 

 gar dessa gräfva ligga tätt under jordytan. 



Anmärhn.: Hos oss har man, så vidt jag vet, icke märkt, att 

 Mullvaden sätter mer än en kull årligen. 



Nytta och Skada: Mullvaden gagnar derigenom att 

 han rensar jorden för maskar, insektlarver och puppor 5 

 ty han 'gör sina gångar mest på ställen, der dessa träf- 

 fas i stor mängd. Dess skinn, som har en utomor- ' 

 dentligt fin och mjuk fäll, vore ett vackert och ytterst 



*) Den 31 Januari, då marken var islupen och snöbc- 

 täckt, togs en lefvande ung Mullvad på en väg vid Lund. Han 

 lades i ett tomt kärl, och som intet annat fanns till hands, 

 släpptes, pä försök, till honom en lefvande groda, som få 

 dagar förut blifvit tagen på isen, der man upphuggit en vak. 

 Genast kastade Mullvaden sig på henne, högg fast i ena bak- 

 benet och började fräta. Grodan slet sig lös 2 — 3 gånger, 

 hvarefter hon dödades och lades åter till mullvaden, som ge- 

 nast började förtära henne. Efter ett hälft dygn var hon 

 uppäten, utom skelettet, som ej förtärdes. 



