MULLVADSLÄGTET. 63 



skärpta; hörntänderna ofvan höga, spetsiga^ hop- 

 tryckta, tvärotiga , nedan små trinda , föga högre 

 än framtänderna; mellantänderna tcårotiga, ofvan 

 3, nedan 3; kindtänderna ofvan och nedan 4- , den 

 främsta i hv ar der a käken ensp etsad. 



Trynet: kegelformigt , nedtryckt mot spetsen nästan na- 

 ket , i spetsen afstympadt. 



Ögonen: ytterst små, ligga dolda mellan håren. 



Benen: korta med nästan nakna fötter, hvardera med 5 

 'tår; framfötterna är o skåfvelformiga , utomordent^ 

 ligt breda och starka, samt med handlofven utåt- 

 vända. Svansen kort , något klubblik och hårbelagd. 



Fallen: ytterst tät, fin och silkesmjuk. 



Hvarje djurslägte har fått sin bestämda verknings- 

 art) och den som af Skaparen blifvit anvist Mullvaderne, 

 förefaller oss vara en af de minst behagliga^ som blifvit 

 tilldelad något däggdjur. De äro nemligen bestämda att 

 tillbringa hela sin lifstid i ett ständigt mörker och att 

 aldrig njuta glädjen af "dagens ljus. Deras ständiga vis- 

 stelseort är jorden, under hvars yta de framskrida, li- 

 kasom andra djur j^ä densamma. För att verkställa 

 detta inrättades hela deras organisation derefter. Try- 

 net blef förlängdt, rörligt och nervrikt. Framfötterna 

 blefvo förvandlade till skåflar eller spador, försedda med 

 långa halfcylindriska naglar, ställda vertikalt på sidorna 

 af hufvudet och danade att röra sig utåt — allt i af- 

 sigt att lösrifva och undansopa den lösk jorden, i hvil- 

 ken de framgå. Af de yttre sinnena äro lukt, hörsel 

 och känsel starkt utbildade j och endast desse kunna 

 i den trånga och skumma boningen användas. Syn- 



fessor Sundevall har ådagalagt, att de tvä ytterste äro hörn- 

 tänder, och att äfven här således icke finnas mer än 6 fram- 

 tänder. Det märkvärdigaste vid dessa djurs tandsystem är, 

 att ej mindre alla mellantänderna, än äfven de öfra hörntän- 

 derna hafva dubbla rötter. 



