LITEN BRUN FLÄDERMUS. 43 



sen längst, den bakre enspetsad ej så hög som den 

 främres bakspets. Framtänderna nedan sitta ej snedt 

 utan med kant mot kant 5 de två mellersta bilda ej 

 vinkel, utan båge. Hörntanden ofvan mycket större 

 än nedraj den är, äfven utvändigt skild från främsta 

 kindtanden, och mellan dem står en låg enspetsad 

 mellantand , som till hälften står innanför bakkanten af 

 hörntanden 5 bak denna ses en än kortare spets från 

 inroten af främsta kindtanden. Kindtänderna ofvan som 

 hos V. Noctula, utom den innersta, som har ett spet- 

 sigt hak utvändigt. Kindtand, nedan, som hos Noct. 

 men inre taggraden nästan lika hög som den yttre j 

 mellantanden blott •§• så hög som främsta kindtanden, 

 och knappt högre än framtänderna. 



Sternum : sidogrenarna af manubrium äro breda, 

 med föga ingröpta utsidor. Scapula likt Noctute, uppåt 

 bredare, med öfre inre vinkeln afrundadj process, co- 

 racoid. slutas med en lång sidospets. Clavicula jemnt 

 böjdt efter hela sin längd, utvändigt på långs fåradt. 

 Costee i \ par. — Bäcknet har en förvånande likhet med 

 det hos Noctula, derigenom att Os pubis och ramus 

 adscendens ossis ischii ligga nästan parallelt, och deras 

 förening är icke i vinkel utan i en tvär afrundad, ut- 

 vändigt concaverad delj symphysis således något längre 

 än t. e. hos V. murinus. Tuber ischii stark, bakåt och 

 uppåt stående j ramus adscendens mycket tunn, nästan 

 dubbelt så lång som sjelfva os ischii. 



Vistelseort och Lefnadssätt : Denna är hos oss en 

 af de allmännaste, och mest kringspridda arter, af hela 

 slägtet. Hon förekommer både här i södra Skåne och 

 i flera af Rikets provinser, åtminstone ända upp till 

 Stockholm, der hon är talrik, isynnerhet bland Djur- 

 gårdens löfträd. Afven förekommer hon i Bergen i 

 Norrige, der hon icke heller är sällsynt — och troli- 

 gen förekommer hon ännu längre åt norr. — Hon vi- 

 stas så väl i städer och vid gårdar, som i skogar och 



