Xrv INLEDNING. 



lager, som fått namn af ''''Diluvhm^'' Sjelfva de hårda- 

 ste grundbergen liafva på mångfaldiga ställen blifvit slätt- 

 slipade och stundom äfven räf!lade. Det är intet tvif- 

 vel att ju, under denna långsamma härjning, allt lef- 

 vande, som fans på halfön, småningom upphört. — Det 

 är icke om denna förstörelseperiods fordna tillvaro, 

 men väl om sattet, hvarpå härjningen skett, som me- 

 ningarna äro delade *). Somliga Naturforskare hafva an- 

 tagit, att härjningen skett genom en våldsam flod, som 

 störtat fram öfver landet och fört med sig stenar, grus 

 och sand i en (uti vattnet sammanhållen) blandad mas- 

 sa, och derunder, genom de stenblock den släpat med 

 sig, räfUat bergen. Andra Naturforskare hafva antagit, 

 att förstörelsen skett genom ofantliga Glacierers inverkan. 

 Af skäl, som på ett annat ställe skola framläggas, an- 

 ser jag mig föranlåten att i allmänhet biträda denna 

 sistnämda mening 5 ehuru jag icke med Agassiz m. fl. 

 kan antaga att hela Europa, eller ännu flera länder, 

 på Qn gång varit betäckta af is. Tvärtom anser jag 

 det temligen påtagligt, alt de Skandinaviska glaciererna 

 sträckte sin inverkan omkring sig blott så långt, som 

 de härifrån härledda erratiska blocken ligga strödda 

 (och deras gräns känner man), samt att Europa, utan- 

 för denna gräns, var försedt med växter och djur — 

 och sannolikt äfven med menniskor. Så vidt jag vet 

 har ingen sökt förklara, huru dessa, allt förhärjande gla- 

 cierer tillkommit. Förklaringen synes mig dock icke 

 ligga långt borta, om vi blott äro uppmärksamma på de 

 rörelser af höjning och sänkning, som äfven nu, under 

 våra ögon, för sig gå i Skandinaviens jordyta, och till- 

 lika genom de qvarlemnade spåren Öfvertyga oss der- 

 om, att dylika rörelser härstädes timat, äfven under 

 flera föregående verldsperioder. Om vi nu tänka oss — 



*) Ingen hastig revolution, blott långsamt skeende för- 

 ändringar synas skäligen kunna antagas. 



