i78 ROFDJUR. 



utgöra der, likasom i Svenska Norrland, en betydlig 

 exportvara. 



Utterns stamhåll äro hålor under jorden, mest i 

 bräddarna af floder, åar och bäckar 5 och isynnerhet 

 vid sådana, som hafva ymnig tillgång på Laxöringar 

 och Foreller. Dessa hålor gräfver han ej sjelf, utan 

 han blott utvidgar och inreder sådana, som vattnet bil- 

 dat under åbräddarna, under trädrötter o. s. v. In- 

 gångarna som ligga under vattenytan, leda uppåt till 

 Utterns boning under jorden, der han kan ligga torrt. 

 Uttern har skarp syn, men dålig lukt. Han är ' 

 ^^ld, skygg och listig. För menniskor döljer han sig 

 på betydligt afstånd. Blir han Öfverfallen och kan ej 

 komma undan, så försvarar han sig med raseri. Hans 

 bett äi'o djupa och farliga. Ehuru vattnet är hans för- 

 nämsta element, kan han äfven löpa snabbt på landet, 

 och till och med (som det säges) gå i träd. Äfven 

 försäkrar man att Utterns electricitet är så utomordentligt 

 stark, att kroppen lyser då han i mörkret simmar ge- 

 nom ett vatten, och att skytten derigenom kan upp- 

 täcka dess närvara. 



Jägaren upptäcker äfven djuret på dess spillning, 

 som det alltid lägger på någon sten eller stock vid si- 

 dan af vattnet. 



Om dagen får man sällan se honom ute 5 han uppe- 

 håller sig då i något gryt, något hål under åbräd- 

 den, eller i en gammal stubbe eller dylikt, som ligger 

 mer eller mindre nära vattnet. Om natten lemnar han 

 sitt gömställe och går ut för att söka rof. Det händer 

 då under vintertiden, att han i månskenet vandrar en 

 längre väg på isen, längs bäckdragen, och om morg- 

 narna begifver han sig ofta från vattnet upp i landet, 

 för att öfver dagen inqvartera sig i bergsskrefvor. Man 

 har gjort den iakttagelse, att Uttern gör vandringar ef- 

 ter årstiderna, så att han mot sommaren begifver sig 

 ur skärgårdarna vid hafvet, der han tillbringat vintern, 



