UTTER. '1 79 



upp till insjöar och åar, der han bland tät säf och 

 gräs tillreder sitt bo och framföder sina ungar j samt 

 att han vid början af vintern, i sällskap med dessa, 

 drager sig åter ut i skärgården. Under dessa vandrin- 

 gar, som alltid ske om nätterna, skall han hafva si- 

 na bestämda hviloställen, dit han tager sin tillflygt 

 för den inbrytande dagen. — Om också detta ibland 

 inträflar, så är det icke desto mindre säkert, att det 

 finnas Uttrar, som yngla ute i skärgårdarna t. ex. vid 

 Blekinge, vid Nordlanden, o. s. v. och som vistas der 

 året om. Afven är det säkert, att denna djurart före- 

 kommer om vintern vid insjöar, åar och floder, och 

 icke blott vid sådana, som äro så långt aflägsna från 

 hafvet, att ingen vandring dit är möjlig t. e. i Verm- 

 land och det inre af Lappland, utan äfven vid sådana, 

 som ligga icke långt från hafvet t. e. ån mellan Arup 

 och Östersjön, mellan Värpinge och Lomma o. s. v. 



Födoämnen : Uttern lefver af sådana djur, som han 

 träffar i vattnet t. ex. fisk, kräftor, grodor, vatten- 

 råttor, m. m., äfven griper han ankungar och andra 

 unga vattenfoglar. Om hösttiden plundrar han ofta 

 sillgarnen. Smärre fiskar förtär han vanligen i sjelfva 

 vattnet 5 de större bär han till landet, der han först 

 förtär hufvudet och sedan mer eller mindre af det 

 Öfriga. Då han fiskar, blir han vanligen under vatten- 

 ytan så länge han kan hålla andedrägten, hvarefter han 

 uppsticker nosen för att hemta luft. 



Fortplantning : Parningen infaller vanligen, i de sö- 

 dra orterna, i Februari månad och i de norra i JMars. 

 Honan, som går drägtig i 9 veckor, föder i Maj 3 — 4 

 blinda ungar i något kringllutet gryt, eller mellan röt- 

 terna af ett gammalt träd eller i en jordbrink, vanligen 

 på ett aflägset mindre besökt ställe.- Ungarna äro i 

 början mörka, nästan svartaktiga och erhålla småningom 

 modrens färg. I början underhåller modren dem i 

 boetj sedan de äro något för sig komna tager hon dem 



12* 



