XJI INLEDNING. 



beboeligt^ så hade de ulan allt tvifvel äfven begifvit 

 sig dit. Detta fenomen synes ådagalägga, att Skåne 

 den tiden (då det var landfast naed Tyskland) utgjor- 

 de den stora germaniska kontinentens norra gräns. Jag 

 kommer slraxt att nämna flera data, som synas mig 

 bevisa samma åsigts riktighet. 



Sedan höjningen af de norra trakterna börjats/ och 

 troligen sedan den en längre tid fortfarit, afsattes på si- 

 dorna af de ur hafvet småningom uppstigande bergen, 

 dessa märkvärdiga Snäckbankar, som nu finnas lägrade 

 på mycket olika höjd, så väl vid stränderna af Öster- 

 sjön som Vesterhafvet. Att landet sedan den tiden, 

 då de första afsattes, betydligt höjt sig, ser man der- 

 af, att vid Ostersjosidan träffar man dem på en höjd 

 af nära i 00 fot öfver hafsytan och vid Vesterhafssidan 

 träffas sådana, som ligga kring 350 fot öfver hafvet, — och 

 dock hafva de alla tillkommit under hafsvtan. — Af de 

 snäckbankar, som äro lyftade ur Vesterhafvet^ beslå de 

 öfverst liggande, och således de som först uppstigit ur 

 vågen, af sådana arter eller former, som nu lefva i den 

 kallare zonen, vid Grönland och Spitsbergen^ de ne- 

 derst liggande af arter, hvilka nu lefva i det haf som 

 sköljer samma bergs fot, och de mellerst liggande äro 

 blandade af arter, som tillhöra både Spitsbergens kalla- 

 re zon och Skandinaviens mer tempererade *). Häraf 

 synes otvunget följa, alt då bergstopparna först stucko 

 upp ur vall ne t, hade detta en mycket låg temperatur, 

 må hända så låg, att deri inga lefvande varelser kun- 

 de Irifvas 5 och häri torde man böra söka den rätta för- 

 klaringsgrunden till det faktum, att på den landtrygg, 

 som skiljer Ycsterhafvets snäckbankar från Östersjöns, 

 icke finnes någon enda qvarlcfva af organiska varelser 

 från denna postdiluviana tidsperiod. 



*) För denna intressanta iakttagelse har jag att tacka 

 vår utmärkte Malacolog, Hr Prof. Sv. Loven i Stockholm. 



