204 ROFDJUU. 



der kalla och regniga. — Då Björnen fällt ett djur, 

 bär hati det merendels bort, antingen genast eller föl- 

 jande afton och nedgräfver det i ett kärr, der han ef- 

 ter en eller två dagar infinner sig för att förtära det. 

 Efter håning är björnen mycket begärlig, och han stjä- 

 ler stundom bikupor vid skogstorpen. Myror upphem- 

 tar han med ramen ur myrstacken och äter dem som 

 en. läckerhet 5 förmodligen tycker han om deras syi'a. 

 Om något af dessa smäkräk sticker honom på ett öm- 

 tåligt ställe, blir han genast ond och kringsprider hela 

 myrstacken. 



Fortplantning *) .• Björnens brunsttid infaller i Augu- 

 sti. Honan går drägtig G — 7 månader och framföder, 

 i idet, i slutet af Januari eller början af Februari 1 , 

 2 eller 3, högst sällan 4 ungar, hvilka dia henne till 

 in på sommaren. — ¥Amm modren ej njuter någon 

 föda under den återstående tiden hon ligger i idet, bi- 

 behåller hon likväl temligen sitt hull och hennes spe- 

 nar äga mjölk i öfverllöd, hvilket gör att man finner 

 dess ungar ganska feta, när de fångas i idet. BlirJion 

 åter drägtig samma år, så tillåter hon ej den första 

 kullen att dela hennes läger den följande vintren, utan 

 bereder åt denna ett särskildt ide, helt nära hennes 

 eget. Men sommaren derpå följes hon af begge kul- 

 larna, som tillsammans öfverlefva nästa vinter i modrens 

 ide 5 ty tre år å rad är hon ej fruktsam. När ungarna 

 blifvit större, 3 eller 4 år, skiljer hon sig alldeles från 

 dem. Ungarne äro vid födseln ganska små. och myc- 

 ket feta, men dock inga oformliga klumpar, såsom sagan 

 förtäljer. De hafva i börjau korta, glänsande hår af en 

 askgrå eller black färg, samt ofta en hvit ring kring 

 halsen. Att denna ring vore könskillnad och blott fun- 

 nes hos hannarna, hafva några jägare påstått, men detta 

 liar redan af andra blifvit vederlagdt. Jag har derom ytt- 



*) Jemf. Falk Tidskr. f. Jäg. 1834 sid. fl 40. 



