i 10 ROFDJUfl. 



de ensamma angripa sitt rof j Vargarna deremot jaga i 

 flock och förfölja samfält rofvet^ kring hvilket de söka 

 sprida sig under lopp. 



Äfven i sina könförhållanden röja kattorna egenhe- 

 ter: könen nalkas hvarandra med misstroende^ parnin- 

 gen sker under hot och skrik, och sedan den slutats, 

 störta de frän hvarandra med ett uttryck af den stör- 

 sta ovilja och fasa. All Ijufvare känsla är dem främ- 

 mande 5 de ui)pfylla ett naturbud, som förorsakar dem 

 smärta snarare än njutning. Endast modren hyser till- 

 gifvenhet för sina ungar, fadren är deras värsta fiende, 

 och kommer han åt, så äter han upp dem. Äfven deri 

 likna de Ormarna att då de retas gifva de från sig en 

 oUdlig stank. 



Således: Kattslägtet innefattar de blodtörstigaste 

 af alla däggdjur, grymma då de råka värnlösa djur, 

 - fega och rädda, då de finna kraftigt motstånd j de ihjäl- 

 rifva af mordlust långt mer än som behöfves för att 

 stilla hungern 5 lata och sömniga då ej hungern, brå- 

 naden eller rofbegäret sätter dem i rörelse. Endast 

 då smyga de sig ikring tysta och spejande. 



De Skandinaviska arterna af detta slägte kan man 

 indela uti Kattar och Loar. 



\:o Kattar: SDcinsen lång, öronen utan hårpensel: 



Tanil^att [Fel is domestica, Briss.). 



Artm. Svansen ungefär af hal f va kfoppslängden , små- 

 ningom utåt afsmalnande ; kroppsfärgen olika. 

 Längd, af de största, kring 2^ t. svans. 10 tum. 



Synonymi: Felis Catns, Lin. Faun. Sv. n. 9. — Fetis do- 

 mestica Briss. Regn. anim. p. 264. — Keyserl. et Blås. 

 Wirbellhiere I. p. XVIII, et 61. — Schreb. Säugth. 3. pl. 

 107 G. — Chat. BuFF. Ilist. Nat. VI. p. 1. — ^Coinmon 

 Cat. Pen. Hist. Quadr. 1. p. 274. — Bell. Brit. Quadr. 

 182. — Gemeine Katze Bechst. Naturg. D. i. p. 648. 

 ScniNz pl. 63. — Sv. Katt, Katta; Fin. Kissa. 



Beskrifning : Kroppen synes vara något långsträck- 



