HUND. 235 



■ Denna hundrage skall härstamma från England, 

 der den vid Romarnes eröfringar egdes af invånarne. 

 En mängd af dem blefvo tid efter annan förda till Rom 

 för att i Circus användas att strida mot vilda djur. En 

 allönad emJDetsman hölls i England för att uppföda och 

 till Rom öfversända denna lyxartikel för de vilda skå- 

 despelen, som gäfvos folket för att underhålla dess 

 grymma krigslust. Hos oss användes den^ der och hvar, 

 liksom förra. 



B) Vmdthundar : Merendels stora, med långt huf- 

 vud, lång, smal spetsig och något böjd nos, korta (al- 

 drig hängande läppar, smala, korta och halfhängande 

 öron, lång mager hals och kropp, veka lifvet uppdra- 

 get, länden bågformig, benen höga magra, svansen 

 lång och tunn. Skallen: Längd 7 t. 6 lin., br. knappt 

 4 t. ^ fr. orb. till märg. incis. 3 t. 5 lin., mellan pro- 

 cess, postorbit. % t. '1 — 2 lin. ■ — JMeUanbalken föga 

 hopknipen. 



Yindthundarna ega ringa förståndsförmögenheter 

 och kunna föga dresseras. Lukten är hos dem slö , 

 men syn och hörsel skarpa och loppet utmärkt snabbt. 

 De låta gerna karessera sig af främmande, men visa 

 sin egare fuga tillgifvenhet och lydnad. De användas 

 på slätterna till hetsjagt på hare, som de dock ej k-un- 

 na uppsöka (hvartill Stöfvare användas) 5 men sedan 

 han kommit på benen, förfölja och gripa de honom. 

 Vitidthunden anses ursprungligen härstamma frän Le- 

 vanten. Han finnes dock redan på Egyptiska monumen- 

 ter. Dess färg är gul, brun, svart eller hvit. Häraf 

 finnas flera underordnade rager: 



1) Vanlig Vindthund [C. f. GrajusJ. Håren släta 

 dock temligen grofva. Le Lev/ier Buef.' p. XXVII. — 

 Der Windhund Schinz pk 39. — The Greijlmnd. Bell. 

 p. 238. 



% Ryska Vindthunden. Täckt med långa något 

 krulliga hår kring Öronen, på halsen, under kroppen, 



