HUND. 237 



Rappbönshundens bestämmelse är att uppsöka fog- 

 len och göra stånd för honom, der han (ryckt sig. 



2) Spaniel: Nosen är hos en varietet temligen 

 tjock/ hos en annan tunn 5 läpparna korta ^ härbekläd- 

 naden fin och silkeslen_, oftast något krusig eller vägigj 

 öronen utmärkt stora , runda och hängande 5 isynnerhet 

 dessa och svansen samt baksidan af skenklarna, med 

 långa' krusiga här. Växten under medelstorlek. Färgen 

 lefverbrun och hvit, rödbrun och hvit^ eller svart och 

 hvit. Bell p. 222 och 223. 



]Man har i England deraf olika underordnade rager, 

 som fått namn af King Charles s Spaniel, Marlboroiigh 

 Spaniel o. s. v. 



Af alla hund råge r är denna sin egare innerligast 

 tillgifven. Han skall äfven kunna blifva god joglhund. 



3) Slöfvare (C. f. sagax). Har något spetsiga- 

 re nos och mindre hängande läppar, samt mindre 

 långsträckt kropp än Rapphönshunden^ färgen meren- 

 dels svart eller brun med gula eller hvita ben och en 

 liten rund gul fläck öfver hvardera ögat. 



Dess bestämmelse är att uppvädra spåren af ha- 

 re, räf, rådjur m. m. och att med skall drifva på 

 dem, hvarvid jägaren ställer sig i håll, der han har 

 anledning tro att djuret skall gå fram. — Af stöfvare 

 hafva vi i Skåne tvä märkbart skilda varieteter : 



a) Tgska Slöfvaren: Merendels rödbrun med hvi- 

 ta ben 5 stundom mer blek. Är större och mer gäng- 

 lig än följande. — Drifver hare, räf m. m., väl icke 

 så snabbt som följande , men mer uthållande. 



b) Småländska Slöfvaren : Färgen merendels svart 

 med gula ben, undre kroppsdelar och nos 5 stundom 

 rödbrun. Kroppsbyggnaden mer tät och sluten med 

 bredare bringa. Till storleken är han mindre än förra. 



Drifver äfven Hare, men är tillika fogelhund och 



skäller fogel. Han uppsöker nemligen orre, tjäder, 



-hjerpe m. m. och uppjagar dera i träd, under hvilket 



