118 



R o l' D J L' R. 



nämnas hans Ömtålighet för elektriciteten och hans 

 starkt elektriska hår. Bevis på den förra är, att om 

 en katt finnes i ett ram, der en större elektricer-machin 

 sättes i gång, blir han otålig, ängslig, skriker och sprin- 

 ger uppåt väggarna för att komma ut. — För att öf- 

 vertyga sig om det sednare, behöfver man blott i mörk- 

 ret stryka en katt med handen lånas åt rveaen; man 

 ser då elektriska gnistor, med ett knistrande framkom- 

 ma, der man låter handen framfara *). Det påstås 

 att om man stryker hårdt och med begge händerna 

 efter h\'arandra, skall man slutligen känna svaga stötar. 

 Men katten tycker ej om dessa experimenter, och de 

 kunna ej verkställas utan att han med våld fasthålles. 



Födoämnen: Kattens bästa föda är kött, isynner- 

 het färskt och framför allt af djur, som han sjelf får 

 döda 5 men i tama tillståndet häller han iill godo med 

 andra riitter, som menniskan njuter. I hus och på 

 marken uppsöker han och fångar åt sig råttor, möss 

 och foglar. Hans käraste dryck är söt mjölk. 



Forfpianfning: I Februari och' Mars månad infaller 

 kattornas parningstid, då de samla sig, stundom till 

 större antal, merendels på mörka ställen på loft och i 

 bodar. ]Man får då ofta, mestadels nattetiden, höra 

 deras ohyggliga läten. Hankatten har en gröfre stäm- 

 ma, hvarmed han dirigerar den rysliga concerten^ hon- 

 kattornas är mera -fin och jamande. Parningen sker 

 våldsamt, hvarunder honan skriker och hugger slutligen 

 efter hannen, som tager ett långt skutt från henne, 



*) Det är for denna egenskap skull hos kattens hår, som 

 man nyttjar dess skinn till att piska electrophoren. Men äf- 

 ven andra djurs skinn kunna användas till samma ändamål och 

 Rdfcens s\ans lär härtill \ara bäst. Äfven hos Fisk-utterns 

 skinn är elektriciteten utomordentligt stark. Elektriciteten går 

 således ic>kc förlorad vid djurets död, men den torde minskas. 

 Om en motsatt cJectricitet hos Katten, se Voigts Magazin 

 der Nalurkunde 1708 I. 5. s. 80. 



