120 RO FD J UR. 



Anmärkning : Från hvilken vild djurart härstamniar Tama 

 Katten? Alla andre Naturforskare: Linné, Buffon, Cuyier m. 

 fl. ansago Tamkatten härstamma frän den vilda kattart, som 

 förekommer i skogarna uti de flesta länder i Europa. Dess 

 utseende är följande: 



Vildkatten (Felis Catus Lin. (ferus). 



Svansen ej fullt af halfva kroppslängden, jemtjock, slu- 

 tas med trubbig svart spets; kroppen gulaktigt grå, längs. ryg- 

 gen en svart rand, från hvilken löpa nedåt sidorna talrika mörka 

 tvärstreck, som äfven finnas på benen och svansen. (Längd 

 22^ tum; svans. W t.). 



Felis Catus, Lin. Syst. Nat. XIL l.p. 62. (ad partem.) 

 Th. Bell Hist. of Brit. Quadr. p. '177. — Chat sauvage Buff 

 Hist. Nat. XL p. 3. tab. \. Die wilde Katze , Bechst. Nat. 

 Deutschl. I. p. 670. — Tem. Monogr. p. >126. 



Denna vilda Kattart förekommer i en del af Ryssland, 

 Ungern, Tyskland, Frankrike ,• England m. fl. st. . i bergiga och 

 vilda skogar; äfven skall han tiäfTas i norra Asien. Till vår 

 Skandinaviska Faunas märkvärdigheter hörer, att hon icke eger 

 denna djurart. Förvildade kattar, som till utseende och stor- 

 lek 'nästan fullkomligt likna vildkatten, hafva trälfats pä flera 

 ställen, isynnerhet i skogstrakter; men ursprungligt vilda, äro 

 ingenstädes funna hos oss. 1 England är vildkatten nu mera 

 inskränkt nästan blott till Skottland, några skogar af norra 

 England, de skogiga trakterna i Wales och några delar af Ir- 

 land. Dess egentliga tillhåll äro de mest otillgängliga bergiga 

 skogarna, der han vistas ej blott uti ihåliga träd, och i de 

 lataste snår, utan äfven i bergskrefvor, der honan också födei: 

 sina ungar. Stundom träffas han ock om vintern i rör på till- 



ner en person, som i sin barndom blef biten och klöst af en 

 ond katt. En svår, långvarig och feberartad sjukdom blef följ- 

 den deraf, och såren voro ganska tröga att läkas. Ännu bibe- 

 håller denna samme person en sådan antipathie för kattor, att 

 han mår illa, om en katt händelsevis finnes i ett rum, der han 

 uppehåller sig. Man har flera bevis att menniskor dött af katt- 

 bett. 1 Kyrkan 5. Maria del Popolo i Rom finnes en grafvård 

 öfver en ung Spanjor, som dog deraf att en katt, med hvil- 

 ken han lekte, bet honom i fingret. Inscriptionen i marmorn 

 är följande: Hospes! disce nonum mor tis genus. Improba fe- 

 lis, dum trahitur , digitum inordet, et intereo. Franciscus 

 Tovar Vallisoletanus. J. U. D. Filio dilecto. Flera exempel 

 finner man i Gwtzes Faun. s. 234. f. — 



