KATTLO. 123 



cn egen art, således rätteligen borde behälla, oaktadt 

 Temminck '\'2 år sednare, uti sma'" Monographies åe Mam- 

 malogie I. p. 106, kallat samma form Felis cercaria och 

 p. 109. tilldelat namnet Fel. boreaUs åt en helt annan 

 form, som, derest den verkligen förekommer i Sverige, 

 ej kan vara någon annan än Varglon i en drägt, som ej 

 är ren vinterdrägt; och troligast ha de skinn Hr Tem- 

 MiNCK undersökt, tillhört unga djur: deraf deras mindre 

 storlek och svansens korthet. (Se nedanför). 

 Anmärkn. 2): Plinius omtalar i sin Hist. Nat. Lib. VIII. Gap. 

 XIX. och Gap. XXII. att vid Pompeji Magni skådespel vi- 

 sades för första gängen i Rom en djurart, som han kal- 

 lar Chaus och Lnpus cervarius, och som hade Vargens 

 skapnad (storlek) och Pantherns fläckar. Denna i Rom 

 okända djurart sades vara kommen frän Gallien och kallas 

 i sitt hemland liaphius *;. Alla som commenterat Plinius, 

 komma deri öfverens, att han ined Lupus cervarius me- 

 nat en Lo; och för min del tager jag för gifvet, att han 

 menat Kotlloen. En samlare af zoologiska curiosa, med 

 Pli.mi brist på systematisk underbyggnad, kunde svårligen 

 mera kort och naivt beskrifva Kattloen än i de fyra orden : 

 effigie lupi, pardorum maculis. Ty Kattloen är den Lo- 

 form, som i storlek kommer närmast Vargen, och, som 

 likt Panthern, är tecknad med de tydligaste fläckar. I syn- 

 nerhet af denna anledning , har jag kallat den Felis cer- 

 • varia. Det enda man kan invända är, att den Lupus 

 cervarius, som ^visades vid skådespelen i Rom, hade kom- 

 mit frän Gallien, der nu mera inga Kattloar finnas. Men 

 man bör erinra sig (det äfven Buffon anmärkt p. 234) 

 att Romrarne under namn af Gallien innefattade mänga 

 nordiska länder, och att sjelfva Frankrike troligen var långt 

 kallare då än nu. En djurart, som nu lefver i det sydligare 

 Sverige, sä långt de stora skogarne sträcka sig (t. e. ända 

 ned i Småland), kan alltför väl på Pompeji tider hafva 

 lefvat i Germanien och Gallien, som voro fulla med vilda 

 och täta skogar. 



Jonston berättar i sin Hist. Nat. I, p. 121, efter Gesner, 

 (som förmodligen tagit det annorstädes ifrån) att i Helsing- 

 land i Sverige finnas Loar, som åt ryggen äro tecknade med 



' *) Någon har yttrat, att detta vore en latiniserad förändring 

 af ordet Räf, likasom Alchis af Elk , Urus af Vre, Bison af 

 Wisenl o. s. w. 



