VARGLO^ KATTLO^ R X F L O. 129 



hade flere gånger midt under sommaren sett de dä små 

 ungarna följa modren under drefvet. Således kan ej 

 vara något tvifvel att den gamla honan var modren till 

 de besge ungarna. Den 2;amla honan befanns vara en 

 Kattlo [Felis cervaria), fullkomligt lik planchen \. fig. 

 1. uti ''Ulllim. Fig. till Skand. F.tia.''^ Den ene ung- 

 lon, som var hona, var till teckning och grundfärg en 

 Rä/lo (Felis Lynx lllum. Fig. pl. 5) ; den andre unglon , 

 som ^ar hanne, liknade mest en Vorg'o [Fel. virgata 

 lllum. Fig. pl. 3) således representerade denna familj alla 

 tre formerna. 



Genom dessa erfarenhetsrön synes mig frågan vara 

 fullkomligt afgjord, att vi icke hafva mer än en Loart i 

 Skandinavien [Fel. Lynx Lix.), och att således namnen 

 Fel. cervaria, horealis, virgata, m. fl. böra utstrykas ur 

 listan af artnamn och endast bibehållas som benämnin- 

 gar för tillfälliga färgteckningar *j. 



Detta är också öfverensstämmande med de osteologi- 

 ska undersökningar, jag i sednare åren haft tillfälle att 

 anställa. Genom fleras, isynnerhet Hr Löjtnant Ugglas 

 och Hr Conservator Mesches meddelanden, har jag kom- 

 mit i tillfälle att jemföra ett mycket stort antal skallar 

 af Loar i olika ålder och af begge könen. Utom de olik- 

 heter, som åldern företer, har vid denna jemförelse en- 

 dast visat sig, att hos gamla hannar är nosen något mer 

 utdragen, hos honorna är den kortare och hufvudet nå- 

 got bredare. I öfrigt förete de inga skiljaktigheter. 



Anatomi: Skallen: Längd till frambrädden af nack- 

 hålet 4 t. 6 1. — till bakbrädden af condyli 5 t. 2 

 lin. — till benkammen bakom fossa gleiioidalis 3 t. 7 lin., 



*) Då det således, genom våra bildade Jägares och Zoo- 

 logers i skogarne hemtade erfarenhet, är påtagligt ådagalagdt, 

 att dessa så olika stora och med så olika färger f rsedda Fe- 

 lis-arter, som ka. tion, varglon och räflon, utgöra blott tillfäl- 

 liga former af en och samma art; sä kunna vi häraf med 

 temlig visshet sluta , att en stor del af de exotiska felisarterna 

 komma, vid en noggrannare pröfning, att reduceras. Detta kom- 

 mer utan tvifvel att gälla om åtskilliga mindre kattar i södra 

 Amerika; och jag tvitlar äfven att den sydeuropeiska Felis 

 pardina är annat är en form af vanliga Loen. Dock — det- 

 ta bör närmare undersökas. 



Skandijus Däggdjur. 9 



