LO. 



137 



på åtelj så länge åtelii är frisk besökes den af Loen, 

 ej blott om natten^ utan äfven om dagen, och skräm- 

 mes han bortj kommer han snart tillbaka. — Att 

 fånga Lo i Lo-bds lärer mest brakas i Jemtlandj åt- 

 minstone har jag ofta sett Loar derifrån, fångade i 

 bås. Lobäset, som bygges på platt stengrund i skogen_, 

 är en stor aflångtfyrkantig bur, hvars tre sidor äro upp- 

 förda af timmerstockar och den fjerde, som är en af 

 gafvelsidorna , lemnas Öppen till ingång för Loen. Öf- 

 ver buren ligger en flake, äfven gjord af timmerstoc- 

 kar och fästad medelst ett tvärträd öfver den gafvel- 

 vägg, som är motsatt ingången. Denna fiake eller luc- 

 ka uppgillras så, att då Loen inkommit, nedfaller den 

 och tillstänger ingången bakom honom. Huru Lobåset 

 bygges och uppgillras se C. G. Sciiöldbergs beskrifn. i 

 Jägars-Sällsts Tidskrift i: sta År g. sid. 300. Schöld- 

 berg brukar till bete ett uppstoppadt harskinn. Eljest 

 brukas ofta en dödad fogel, en Spillkråka e. d. som 

 hänges inne i båset. — Med Sax fångas äfven Lo. 

 Också Vippsnara begagnas. 



Nytta och Skada: Skinnen af Loar, som skjutas 

 under vintren, hafva i pelshandeln ett högt värde. Ju 

 kallare de trakter äro, i hvilka Loen finnes, desto vack- 

 rare blir han, och i början af året är hans fäll mest 

 hårrik, silkeslen och glänsande. Mest värderas de Lo- 

 skinn, som, på en silfvergrå i violet skiftande botten, 

 äro beströdda med rent svarta fläckar. Dessa skola, 

 enligt TivMMiNCK, i den stora verldshandeln betalas med 

 40 till 65 R:dr Sv. B:ko. (Hos oss betalas de knap- 

 past med mer än i O — 12 R:dr B:ko). De flesta vackra 

 Lo-skinn afsättas till China, der de skola vara mycket 

 eftersökta, och nyttjas till muffar och andra foderverk. 

 — Den skada Loen gör, kan inhemtas af artikeln fö- 

 doämnen. 



