172 ROFDJUIl. 



na håren gulgruaktig, och skiljas håren är botteniillen 

 gråblack. 



Varierar tillfälligtvis : Ofvan hvit, på hufvudet ge- 

 nom ögonen och till hjessan samt långs ryggen skug- 

 gad af grått 5 på nosen, öfver bogarna och svansroten 

 rosfgul. Alla undre kroppsdelar, benen och undra si- 

 dan af svansen starkt rostgiila. lUum. Fig. till Sk. F:na 

 19 H. pl. 3ö. — Måhända dock att denna varietet 

 tillhör föregående art — så framt de eljest verkligen 

 äro skilda. 



Skelettet: Skallen: Längd 3. t. 4^- lin., bredd % 

 t, öfver hjernskålen 1 t. 3 lin., underkäken 2 t. 3 lin., 

 mellan process, angul. 1 t. i lin. Således är under- 

 käken mer än dubbelt så lång som afståndet mellan 

 vinkelutskotten. — Scapula: ägglikt, ofvan tvärt, något 

 inskuret, längd 1 t. 5 lin.j bredd j t.; tliken på spi- 

 na bred afrundad-, Humerus 1 t. 5 lin. j hålet ovalt af- 

 långt^ Ulna 2 t. 4 lin 5 rad. 2 t. -^ lin. Bächiet 2 t. 

 14- lin- 5 Os ilium har framändan sned t afrundadt-afhuggen, 

 med en spets nedåt. Foram. obtur. ovalt med en vik 

 framtill. Femur nästan 3 t. rätt, trindtj Tibia 3 t. 2 lin. 



Vistelseort och lefnadssätt: Skogsmården förekom- 

 mer i de flesta skogstrakter i Skandinavien, från Skåne 

 till Norrland, Norrige och Lappland. Han är således 

 vidt kringspridd, men förekommer, så vidt jag vet, in- 

 genstädes talrik. Dock är dess egentliga stamhåll de 

 nordliga landskapens tala och stora barrskogar. Afven 

 här undandrager han sig vanligen grannskapet af menni- 

 skors bosläder och vistas helst på de mest aflägsna och 

 minst besökta ställen i de djupaste skogarna. Om da- 

 gen ligger han merendels dold i något ihåligt träd eller 

 i någon bergsklyflaj om natten är dess egentliga jagt- 

 tid och då är han isynnerhet i rörelse. IMan ser der- 

 före oftare dess spår i snön, än man upptäcker sjelfva 

 djuret. Dock springer han mest i trädens kronor, klätt- 

 rar med utmärkt lätthet och hoppar, likasom Ekorren, 



