GRÄFLING. 189 



efter modren under hela sommaren till följande höst, 

 då de antingen gräfva sig egna bon, eller inreda sig 

 egna hälor i modrens bo. Ungarna kunna tämjas, och 

 säeas då hålla husen fria från råttor, men skola slun- 

 dom äfven gripa till grisar och ung tamfogel. 



Jagt och fångst: I September och Oktober, innan 

 Gräflingen går i hide, jagas han med Stöfvare. Man 

 uppsöker då hans kula och i dess öppning sätter man 

 en kort pinne, rakt upp i mullen. Sedan går man dit 

 i skymningen och kan då på pinnens rigtning lätt se 

 om djuret gått ut eller ännu ligger qvar i lyao. Har 

 Gräflingen gått ut, tillstoppas ingången med stenar och 

 hundarna släppas. Vanligen få de snart upp j ty Gräf- 

 lingen går ej långt, och då detta skett, dröjer det ej 

 länge, förr än djuret antingen ställes af hundarna eller 

 söker kulan, vid hvars ingång en jägare bör vara poste- 

 rad. — Ar Gräflingen i kulan (lyan) eller hinner han 

 dit, under det han förföljes af hundarna, brukar man 

 att utgräfva honom j man insläpper Stöfvare eller Tax- 

 hundar i grytet och ^på deras skällande , märker man 

 lätt hvar han ligger. Der anställes gräfningen och dju- 

 ret dragés slutligen ut med en s. k. bergkrats , hvilket 

 dock är en ohygglig operation. Mindre grymt är att 

 döda det genast. Då Gräflingen ej kan af Taxar eller 

 Stöfvare utdrifvas ur lyan, brukar man att med stenar 

 tillstoppa alla utgångarna, utom en enda och i denna 

 sätter man en s. k. holk. Denna holk består af fyra 

 hopslagna bräden af omkring 3 fots längd och så bred 

 att Gräflingen kan ingå deruti, men ej vända sig. För 

 främre ändan sättes ett korsgaller af två spikar eller 

 tjocka jerntrådar, genom hvilket dagen lyser in. Vid 

 bakre ändan är en fallucka, som genom en tråd är 

 uppdragen och fästad medelst en pinne, hvilken står 

 upprätt i holken fram mot gallret. Då Gräflingen vill 

 gå ut ur lyan, kommer han in i holken och lösrif- 

 ver pinnen samt fäller på detta sätt luckan ned 



