LANDTBJÖRN. 199 



derigenom ingifver^ hvilket gör att björnen ej vågar, 

 upprest på bakfötterna , gå henne anfallsvis till mötes j 

 och utan att intaga denna ställning, kan han ej bruka styr- 

 kan af sina ramar.'' Denna förklaring synes mig så mycket 

 mer antaglig, som den inslämmer med förhållandet hos 

 de grymmaste rofdjiu* af Tigerslägtet, hvilka icke vå- 

 ga angripa den menniska, som har nog själsstyrka att 

 se dem skarpt i ögonen. Och komma de tätt inpå en 

 menniska, innan hon märker det, så våga de dock ej 

 anfalla utan med tillslutna Ögon. En så väldig herr- 

 skarekraft ligger i menniskoblicken. — Björnens anfall 

 mot djuren sker alltid i upprätt ställning, då han har 

 ramarna fria, -med hvilka han fäller sitt rof. Enligt Falk 

 skall han med ett slag Öfver bogarna fälla den största 

 oxe till jorden. "Starka hästar, som han träflfar i god 

 mark, der inga sumpiga ställen, såsom kärr och myrer 

 eller vindfällen och dyJikt finnes, i hvilka han gerna 

 jagar sitt rof, springer han upp, fattar i stående ställ- 

 ning tag med ena ramen Öfver hästens bogar, galop- 

 perar med detta tag jemte hästen till dess han träffar 

 ett träd, då han omfattar delta med andra ramen, och 

 lägger hästen med ett ryck till jorden, hvarmed stri- 

 den är afgjord (Falk). Oaktadt björnen gerna drager .' 

 sig undan långt frän de ställen der menniskor bo, hän- 

 der dock stundom, att han om natten besöker bond- 

 gårdar, går upp på fähustaket, afrifver ett stycke 

 deraf,v går ned genom öppningen, dödar en ko, och 

 bär henne bort, alldeles hel, genom samma taköppning, 

 genom hvilken han nedgått. — Då en björnhona, som 

 har ungar, märker någon fara, drifver hon genast un- 

 garna i träden fär att freda dem och vara mera ledig 

 till deras försvar. Det är ytterst farligt att angripa en 

 björnunge, som finnes hafva uppklättrat i träd, innan 

 man försäkrat sig om modren 5 ty såras ungen och 

 skriker, anfaller hon med raseri och är då farlig att 

 möta , isynnerhet med afskjuten bössa. — Det är en 



