238 ROFDJUR. 



han då, ställer sig och skäller. Då foglen derigenom fäster 

 hela sin uppmäiksauihet på hunden^ blir det lätt för 

 skylten y hvars fjät ej kunna horas för skällandet^ att 

 närma sig inom skotthåU. Denna hnndrage^ förekommer 

 ej blott i Småland och Skåne, utan äfven i de öfra 

 landskapen i Sverige, och kallas der vanligen Fogelhund, 

 af sin egenskap att skäHa fogel 



4) Taxhiihd [C. f. Verlagus). Denne liknar i all- 

 mänhet Stöfvaren, men har långt kortare ben, hvarföre 

 kroppen synes så läng. Nosen temligen spetsig, öro-, 

 nen breda och hängande, kroppen något svegryggig, 

 håren släta. Färgen vanlisen ofvan svart, under samt 

 på ben och nos gul. — Skallen : 4 t. 6 lin. ^ bredd 

 3 t. 2 lin. 5 hjernsk. bredd 2 t. Fr. orbita till margo 

 incis. 1 t. 7 lin.^ lijernskålen bred med en mycket kort 

 och obetydlig inknipning tätt bakom process, postorbit.j 

 nossänkningen stark. 



Häraf finnas två varieteter : a) Tax med räta fram- 

 .ben. Le Basset å jambes droites Buff. T. X. pl. 

 XXXY. ScBiNz pL 41. 



b) Med frambenen inåt böjda. Basset å jambes 

 torses Buff. pl. XXXV. — ^ Scui.nz pk 41. 



Brukas isynnerhet till grätling- utter- och räf-jagt, 

 emedan han lättare än någon annan hundrage kan kry- 

 pa in i dessa djurs kulor och utdrifva dem. Huden 

 ligger öfver allt löst kring kroppen j då rofdjuret hug- 

 ger i honom, får det blott tag i huden. 



D) Hushundar: 31edL4måttiga eller temligen små- 

 växtaj nosen smal spetsig^ öronen smärre, upprättstå- 

 ende eller halfhängande. Svansen långhårig, isynnerhet 

 på undre sidan j krojipen än mer korthårig, än mer 

 långhårig och lurfvig. Hit hörer: 



\ ) Bandhund: Af så oräkneliga variationer (ill färg 

 och hårbeklädnad, att den ej kan skiljas från alla de 

 följande. Hit hörer Chien Loup Bltf. -XXJX. Der Spitz 

 eder Pominer Schinz pl. 42. 



