skogsrXf. 255 



den alt utsträcka ock ihjälbiia honom. Jemf. hvad der- 

 om blifvit yttrad t sid. 96 och 97. 



Humle- och vespe-bon uj)pgTäfver han och för- 

 tär honingen eller larverne. d skogsbäckarne fångar 

 han kräflor^ grodor^, vattenödlor och fiskar. I nödfall 

 griper han till musslor^ gräshoppor, daggmaskar m. m. 

 Vid landlgärdar och torp anställer han stundom stora 

 nederlag bland höns, gäss och andra tamfoglar. Han 

 mördar då så många han finner och bär derpå en ef- 

 ter annan ut i något närbeläget snår, hvarifrån han se- 

 dan transporterar dem till sitt bo. Under denna färd, 

 biter han gåsen vid hufvudet och kastar kroppen öfver 

 ryggen. — Efter fogclägg är han mycket begärlig och 

 uppsöker dem derföre, så väl på marken, som i lägre 

 buskar. 



Räfven har en utomordentligt fin lukt, hvilken är 

 honom högst nyttig då han jagar. Liksom stöfvare- 

 hunden, uppsöker han nästan endast med näsan sitt 

 rof. jMäiker han något sådant i grannskapet, så kry- 

 per han sakta och försigtigt mot vinden , tills han kom- 

 mer det nog nära, för att med hastigt språng gripa 

 det. — För harar, så väl unga som gamla, är han 

 ganska skadlig, och då flera räfvar vistas i en trakt, 

 utöda de snart alla harar der finnas. — Det säges att 

 den sluge Räfven, af fruktan att blifva upptäckt, aldrig 

 jagar i grannskapet af sitt bo: men detta har ofta si- 

 na undantag. — I boet och utanför det träfl^ar man 

 vanligen skeletterne och benen af de djur han mördat. 



Fortplantning: Könen lefva ensamma under hela 

 året, undantagande parningstiden. De para sig i slutet 

 af Januari och isynnerhet i Februari, då merendels fle- 

 ra hannar följa honan. Denna går drägtig nära 9 vec- 

 kor, hvarefter hon föder, vanligen i början af Maj *), 

 5 — 6 ungar på en mjuk bädd af mossa och hår. Un- 



*) Från Mars till slutet af Maj finner man Räf-ungar. 



