372 GNAGARE. 



marken, sedan snön bortsmält *). Herr C. G. Löwen- 

 iijELM fann samma art mycket allmän så väl i granska- 

 pct af fjällen, som äfven högt upp på dessa, långt in 

 i snöregionen. Af alla råtlarter trätlade han denna 

 högst uppe. 



Denna JMarkmus vistas hos oss mest på våta tuf- 

 viga ängar, på åkerfält, i planteringar och . trädgårdar. 

 I södra Sverige är hon allmän och på somliga ställen 

 ytterst talrik. På ängarna gräfver hon gångar långs 

 gräsvallen, och på åkrar och i trädgårdar längs den 

 lösa jordytan, så nära uppe att de synas öfver den, 

 och i sådan mängd på somliga ställen , att hvar man 

 sätter foten, sjunker den ned i hennes gångar. Afven 

 förekommer denna Älarkmus på öar och holmar långs 

 Skandinaviens kuster, samt i buskmark under stenar 

 och' trädrötter. Hon gräfver således med mycken skick- 

 lighet och kan äfven simma. Om dagen ligger hon of- 

 tast dold, så att man icke ser en enda, till och med 

 i de trakter, der jord y lan är tätt genomgräfd af gångar 

 och der hon förekommer i stort antal j blott om natten 

 är hon framme och i rörelse. 



Födoämnen: Om våren lefver hon af gräsbrodden 

 och sädesbrodden samt af dess rötter. Då säden är 

 mogen, afbiter hon axen, ochhvad hon ej genast för- 

 tär, bär hon bort och samlar i sina underjordiska hål. 

 Då man om hösten rajolerar i trädgårdar, der denna 

 jordmus finnes, träffar man ej sällan i dess underjor- 

 diska gångar det samlade vinterförrådet, bestående i 

 blomsterlökar och de knöliga rötterna af Stachys paht- 

 stris , efter hvilka sistnämda hon isynnerhet är begär- 



*) Att nämde ^^Skogshattr^'' tillhör nu ifrågavarande art vi- 

 sar ett för mig liggande cranium, som jag fört med mig från 

 Fondalen. Äfven Adj. Lilljeborg har hemfört exemplar af 

 samma art, taget nära snögränsen på ett fjäll, ej långt från 

 Christianssund. 



