260 IIOFDJUK. 



hälft qvarter stora svarta enbär stötas i mässingsmor- 

 tel ^ litet åt gången^ så att kärnorna blifva väl krossa- 

 de. Sedan lägger man i en glaserad panna ett hälft 

 skålpund gåsister eller osaltadt smörj när detta är 

 smält, slår man de krossade enbären uti och låter det 

 på sakta eld koka o a S minuter j dock så, att flottet 

 icke blir brunt. Sedan silar och pressar man allt flot- 

 tet väl ifrån bären genom ett rent~ linnekläde, uti en 

 glasburk, som Öfverbindes och förvaras i ett kallt rum, 

 till bruk under 4 — o veckor. — Äfven uppger Hr De 

 LA Mlle flera slags vittringj men denna, som är den 

 simplaste, torde vara den bästa. 



B rockarne tillagas på följande sätt: Surt rågbröd 

 skares i tärningar, stora som hasselnötter, hvilka stekas 

 i smör, saltadt eller osaltadt, i gåsister eller svinfett. 

 När de äro något flottdragne och litet bruna, så läg- 

 ger man, på ett stop brockar, ett godt rågadt sked- 

 blad af smått skuren hvitlök och låter dem dermed 

 stekas 5 men icke så länge, att löken blir brun, ty då 

 är den mesta lukten borta. Sedan de äro tagna från 

 elden och lagde på ett tenn- eller stenfat, gnuggar man 

 derpå ett stycke kamfert, stort som tvenne ärter, samt. 

 rör dem om, så att alla få deraf lukt. — Till Släp 

 är en Katt bäst. Man steker honom med hull och hår 

 på en eldbrasa, bortsopar de svedda håren och ste- 

 ker honom å nyo, tills skinnet på flera ställen spricker. 

 — Afven kan man härtill nyttja Räfkroppen, sedan 

 skinnet är aftaget, och han blifvit späckad med hvitlök 

 och stekt. — Somliga anse det Öfverflödigt att nyttja 

 Släp; stundom torde det dock behöfvas. Der man 

 drager Släpet, kastar man en Broek hvart 100:desteg. 



Sedan Räfsaxen är med vittringen bestruken, samt 

 uppspänd och broeken fastbunden i öglan, så utlägges 

 hon på ett passande ställe. Om marken är bar ska- 

 res med knif en fåra for hvardera bågen, så att saxen 

 kommer att ligga jemnt med marken j är marken snö- 



