280 SKÄLDJUR. 



Skälen vid Island, Grönland och ända ned till Förenta 

 Staterna af Norra Amerika. Hur långt han vid Euro- 

 pas kuster går åt söder, är ännu ej tillräckligt bekant j 

 men vid Frankrikes vestkust är han allmän och han 

 förekommer afven vid Irlands vestkust. Stundom ses 

 han ofvan om flodmynningar, men han synes icke stiga 

 längre upp i floder och insjöar 5 ty de skalar, som fö- 

 rekomma der, tillhöra helt andra arter. Han uppehåller 

 sig mest i fjärdar, vikar och skärgårdar, sällan eller al- 

 drig långt ute i Öppna hafvet. På stenar och skär läg- 

 ger han sig upp för alt hvila, eller för att dägga sina 

 ungar. Häraf har han i Norrige fått namn af Slenkobbe, 

 och af sin vana att besöka de inre vikarna (bottnarna) 

 kallas han i Blekingska skärgården Bottenskäl eller In- 

 bottenskäl och i Upplands skärgård Vikareskäl. Afven 

 lägger han sig upp på den fasta iskanten ^ men han 

 säges icke bestiga drifisstycken. Då fjärdarna äro helt 

 tillfrusna, gör han sig hål i isen, genom hvilka han 

 andas j dessutom har han en vak eller större öppning, 

 genom hvilken han uppgår, likasom följande. Denna 

 art lefver aldrig i större flockar, blott få träflfas sam- 

 mans. Om han tages ung, kan han lätt tämjas och blir 

 då sin ägare lika tillgifven som en hund. 



Födoämnen: Dessa utgöras hufvudsakligen af fisk. 

 Jag har redan nämt, att en ung skäl af denna art, 

 som jag haft tillfälle att iakttaga lefvande, föredrog sill 

 för all annan föda, men förtärde äfven mer eller min- 

 dre begärligt andra fisksorter. Han är icke glupsk 5 han 

 förtär endast köttet men ej benen af större fiskar. JDet 

 vill synas' som denna art äfven förtärde andra födo- 

 ämnen än fisk, helst tänderna hos de gamla äro alldeles 

 uppslitna. 



Fortplantning : Enligt Fabricii, på flerårig erfaren- 

 het grundade uppgift, föder denna art vid Grönland 

 i Juni månad, och enligt de uppgifter Herr v. WniGnr 

 erhållit af Hr O. v. Bildt , som är utmärkt erfaren skäl- 



