SPRÄCKLIG SKÄL. 281 



skytt, eger samma förhållande rum i Bohuslän, der 

 denna art framföder sina ungar just i midsommarsda- 

 garna *}, För några år sedan insändes till Museum i Lund 

 den 1o:de Juli en nyskjuten skälhona af denna art, 

 som befanns hafva mycken mjölk i spenarna. Äfven 

 denna hade således födt vid samma tid eller något 

 sednare. Parningstiden infaller i September **), vid 

 hvilken tid de samlas i flock, (Rost. p, 189). Hvar 

 den förrättas uppgifva skälskyttarna olika. Troligast sy- 

 nes, vara att den hos Skälarna, liksom hos andra am- 

 fibier — djur som ymsom vistas på landet och i vatt- 

 net — för sig går i detta sistnämda element. Ho- 

 nan föder på ett skär eller en kust blott en enda un- 

 ge. Denna har som nämdt är, redan vid födslen fällt 

 den gulhvita ullen och är mest lik modren. Han diar 

 henne på en sten eller lågt skär, dit hon upphjelper 

 honom med framlabben. Ungen följer modren till 

 medlet af Augusti, då han' afvänjes (Ekstr.). Enligt 

 RosTED diar ungen blott 8 dagar. 



Jagt och fångst: Denna, likasom följande Art, skju- 

 tes merendels med kula på en sten eller ett skär, der 

 han lagt sig för att hvila. Detta sker isynnerhet aft- 

 nar och morgnar samt hetaste tiden på dagen. Han 

 måste med varsamhet eftersättas j ty han är mycket 

 rädd, och svårare att nalkas än de andra skälarterna. 

 Vid Skånes södra kust, mellan Malmö och SkgnÖr, skju- 

 tas årligen en mängd Skalar, isynnerhet om våren och 

 på senhösten, under de dagar då vattnet vid kusten 

 är högt. Då det är lågt vatten, sägas de alla gå ifrån 



*) Precist samma förhållande eger rum vid Norriges kust. 

 RosTED p. 189. 



**) Anmärkas bör dock att de Skälskyttar vid Östersjöns 

 kuster, som jag härom frågat, uppgifvit att Fjärdskälen yng- 

 lar om vintren. Det samma påstår Gneiff i sin Berättelse 

 om skälfångst i Österbotten, införd i Vet. Akadis Handl. 1757, 

 sid. 179. rad. 8. 



