LANDTBJURN. 205 



rat något sid. 194. Afven ungarna kunna klättra 5 så 

 snart de märka någon fara^ springa de genast upp i 

 träd för att dölja sig. Efter i2:te lefnadsmånaden in- 

 träfTar tand-ymsiiingen. Ungarne kunna^ som bekant är^ 

 tämjas och äro i början mer fromma och läraktiga^ men 

 blifva med åren vilda och obändiga. 



Jagt och fångst *J : På Skandinavien brukar man 

 jaga eller fånga björnen på flera sätt. (3m snö faller i 

 början af November månad ^ kort förr än han går i 

 idetj så spårar man honom och söker^ genom att tin- 

 ga eller fiolma honom, att upptäcka den trakt, der 

 han ämnar tillbringa vintren. Sedan man känner den- 

 na, låter man honom i fred lägga sig i sitt vinterqvar- 

 ter. Om ingen snö faller förr än björnen redan gått 

 i idet, genomsöker jägaren, i Oktober och till medlet 

 af November, med tystnad de trakter af skogen, der 

 han af belägenheten förmodar, att björnen torde hafva 

 valt sitt ide. Han anmärker noga dess gång i kärr 

 och på mosslupen mark, der rimfrosten ofta förråder 

 dess spår. Han efterser om mossa är upprifven och 

 bortburen: om granqvistar äro afbrutna och barken af- 

 biten eller afrifven. Efter sådana kännetecken är han 

 säker, att björnen har sitt vinterqvarter i granskapet. 

 Blir han händelsevis varse idet, så lemnar han det 

 ostördtj ty om det vidröres, går björnen ej vidare dit, 

 utan bereder sig ett annat, långt derifrån. 



Sedan djup snö fallit, går jägaren i Januari eller 

 Februari månad, åtföljd af ett par andra personer, 

 till idet. Är detta under en bergshäll, så neddrifva 

 två af dem, från hvar sitt håll, tvenne stänger på kors 

 deri, och fasthålla dem mot hällen. Björnen rusar upp 



*) Öfver detta ämne har hos oss mycket blifvit skrifvet. 

 Jag önskar få hänvisa till det hufvudsakliga, som är: Under- 

 rättelse om björnskall af IT. Falk, 2l:dra upplag. 1828. — 

 Jagtnöjen i Sverige och Norrige, af L. Lloyd, öfvers. af G. 

 SwEDERU.s 1831. — Tidskrift för Jagare 1—3 Band. 



