ft 



RÅTTOR. 33d 



na Siberiska djurart i det södra Skåne, och utan att 

 den blifvit funnen på något enda mellanliggande ställe, 

 ett utmärkt rum, Hvad som äfven furtjenar anmärkas 

 är, att denna djurart härstädes, liksom i Siberien, träf- 

 fades bland björkar, hvilka här voro planterade på en 

 sandås. Jag tviflar icke alt hon ju förekommer uti 

 de ej långt från Hönneberga belägna björkskogarna, som 

 tillhöra Zireköping och Halmstads socknar. — Dess lef- 

 nadssätt har man härstädes icke iakttagit 5 men Pallas 

 berättar att hon lefver af frön och klättrar på växtstjel- 

 karna med sina långa utspärrade tår och sin långa svans, 

 hvilken derunder begagnas som rullsvans. Att sluta af 

 tandbyggnaden , torde hon äfven förtära insekter och an- 

 dra djurämnen. Om vintren ligger hon i dvala, lika- 

 som Hasselmusen. 



Råttslägtet (Mus liN.) 



SvA^'SEN läng ungefär som kroppen, belagd med fjäll 

 som bilda ringar, mellan hvilka mer eller mindre 

 glesa korta här framskjuta, dock så att ringarna 

 alltid synas. 



Öronen räcka vida utom fallen och äro nästan nakna. 



Öfverläppen klufven upp mot näsan. 



Tänderna. Framtänderna de öfra hoptryckta, framtill 

 trindadt platta, tillskärpta; de nedra framtill trin- 

 da tillspetsade ; Kindtänderna 3 of van och 3 ne- 

 dan, den främsta störst , den bakersta minst, för- 

 sedda med delade rötter och knöliga kronor, hvil- 

 kas knölar ligga pä tvärs bägböjda*J ; hvarde- 

 ra tandraden ej längre än afslåndet mellan dem 

 begge baktill. 



*) Da dessa äro genom nötning utslitna, visar den platta 

 kronan glesa, tvära eller bägböjda figurer. På oslitna tänder 

 ligga knölarna isynnerhet längs inre och yttre brädden. Ser 

 man långs ät alla tuggytorna i horisontel rigtning sä varse- 

 blir man två längsgående fåror. 



