MOIIARE ELLER SYDIIARE. 433 



än tibia, trindt; något böjdtj troch. major snedt utåt 

 platt, högre än caput, hvars hals är nästan horis. som 

 hos Rumin. Baktill synes Öfra sidodelen platt bred, 

 med en kant utåt och en inåt samt en stor långsgå- 

 ende grop i midten. Grus: Tibia upptill 3:kantig^ 

 nedåt trind^ Fibula en liten tunn benstilett som växer 

 fast vid tibia Öfver dess midt och sammansmälter der- 

 med till ett enda ^ben. Tntncus: Atlas: Flyglarna sne- 

 da, vid roten smalare, med ett hål i bakbrädden och 

 ett framom- frambrädden. Epistrophwiis : tappen trind, 

 process, spinos. låg och lång 5 de andra halsvertebrer- 

 nas ytterst låga 5 Ryggens process, spinos. höga tunna 5 

 de 3 — 4 bakerste något bredare hoptryckta. Costae 

 12 par teml. raka (föga bågböjda). Slernum bestå- 

 ende af 5 ben , de 3 bakersta platta, något breda j 

 det främsta (manubriam) starkt hoptryckt till en tunn 

 knöl äfven framtill. Vertebrae lumbares 7, med långa, 

 i ändan utvidgade (och de främsta tvåklufna) proces- 

 sus transversi. Process, spinosi hoptryckta, framåt rig- 

 lade, knappt högre än de trubbiga uppstående process, 

 obliqu. anteriores. Vert. sacral. 3j caudales 14 (och 

 en högst liten spets). 



Vistelseort och lefnadssätt : Mohären är den all- 

 männa, och om sommaren den enda arten i Skåne, samt 

 på Ön Hven i Sundet. Dessutom förekommer han i 

 hela Göla Rike, der han på de flesta ställen, så vidt jag 

 hittills kunnat utröna, är allmännare än följande art. 

 Uppåt Svea Rike deremot synes förhållandet småningom 

 ändra sig. Kring Stockholm skall, efter Jägares upp- 

 gift, blott hvar ö:te eller hvar 6:te utgöras af denna 

 art. Längre åt norr blir han än mera sällsynt, men 

 träffas dock i Norrland och i Dalarna samt någon gång 

 ända upp till Storsjön i Jemtland, hvarifrån Professor 

 SuNDEWÄLL erhållit ett exemplar. (Vetensk. Akad:s Öf- 

 vers. 134). 



Dess egentliga stamhåll är dock, som nämdes, 



Skandin:s Däggdjur. 28 



