398 GNAGARE. 



ger han deri med största snabbhet. Kastas han frän 

 en höjd ut i luften, så utbreder han fallskärmen och 

 rigtar kroj)pen medelst svansens rörelser. 



Svårigheten att upptäcka honom Ökas derigenom 

 att han till den hvitgrå färgen är mest lik de björk- 

 stammar, på hvilka han merendels uppehåller sig, och 

 då han i skymningen klättrar på dem, kan han svår- 

 ligen upptäckas på längre afslånd. 



Födoämnen : Dessa beslå hufvudsakligast i växt- 

 ■ ämnen: knoppar, unga skott och hängen af björk, äf- 

 ven som skott och knoppar af barrträd. ' Att de äfven 

 förtära animalisk föda finner man deraf att de om vin- 

 tren gå på fällor, som blifvit utsatta för vanliga Ekor- 

 orren och i hvilka torr fisk begagnas som bete. (Pall. 

 Glir. p. 357.). 



Fortplantning : Honan skall i jMaj månad föda 3 

 högst sällan 4 ungar. 



Nytta: Skinnen äro tunnare och vida sämre än af 

 vanliga Ekorren 5 de begagnas ej i Ryssland men säl- 

 jas till Chinesarna. 



Ekorre-slägtet (Sciurus Im.) 



Svansen längre än kroppen, tätt beväxt ined yfiiga, ät 

 häda sidor tydligt r ig tade här. 



Öronen hdrbeväxta räcka mycket utom fallen. 



Huden ligger slät åt kroppssidorna. 



Tändeuna: [ramländerna mycket hoptryckta , framtill platt- 

 trinda gu'bruna; Kindtänderna liksom hos förra, 

 7nen knölarna mer trubbiga. 



Tårna fria länga, till antalet som hos förra. 



Skelettet skVjes i åtskilliga delar ej blott frän Flygek- 

 orrens, utan frän typen för Glires och närmar sig 

 typen för rofdjur. Det saknar Flygekorrens spor- 

 ben frän handlofven. I följande närmar det sig 

 rofdjur en: Scapula bildar ett cirkelsegment , nära 



