RINGLAD SKÄL. 2|87 



det är samma art som Fabricius kallat Ph. hispida, så 

 lärer denna af alla skälarter gå närmast norrpolen 5 ty 

 Parry, som på polarisen framträngde till 82l|- gr. n. 

 hr, såg Phoca hispida öfver allt i vakarna. 



Då skärgården är tillfrusen, gor Ringlade Skälen 

 sig med klorna ett litet hål i isen, genom hvilket han 

 uppsticker nosen för att andas *). Ofta går han ge- 

 nom vakarna upp på isen, som är hans käraste till- 

 håll I sitt lefnadssätt liknar han mycket spräckliga 

 Skälen, med hvilken han lefver fredligt. Likasom den- 

 ne, lägger han sig ofta upp på stenar och skär för 

 att sofva eller hvila sig, och han säges vara mindre 

 rädd än hans samslägtingar. 



Födoämnen: Dessa utgöras hufvudsakligen af fisk, 

 och han tycker isynnerhet om sill och strömming, 

 hvaraf han förtär en stor mängd. Ehuru den minsta, 

 är Ringlade. Skälen dock den allra skadligaste för fiska- 

 rena, dels derigenom att han bortskrämmer fisken från 

 kusterna och dels derigenom att han plundrar och sön- 

 derrifver garnen. Det påstås af fiskarena i Blekinge, 

 att en enda "Skärfving" kan under en höstnatt plundra 

 ett helt sillgarn. — Också håller han sig efter Sköt- 

 spiggen , som om hösten ingår i milliontals i grundare 

 vikar vid de norra trakterna af Östersjön. Afven 

 förtär han räkor och andra kräftartade djur. 



Fortplantning : Enligt uppgifter från flera håll skall 

 denna skälart föda ungar under vintren, och man skall 

 under hela denna årstid, men oftast i Mars och April, 

 träflfa nyfödda ungar. Parningen skall infalla i Juni, 

 och honan föder 1 unge på ett skär eller ännu oftare 

 på isen. Ungen är i början klädd med hvit u!l. Han 

 vårdas med omsorg af modren, som daggar honom på 

 isen och låter honom icke komma i vattnet förr än 



*) Det samma är förhållandet med föregående. Jemf. 

 Cneiff p. a. st. sid. 179. , 



