HAFERT SKÄL. 295 



da tvärrundadt afstympade, så att den främsta och 

 bakersta tån äro kortast, den 2:dra och 4:de längre, 

 den mellersta längst. Klorna svarta grofva ryggkanta- 

 de med smal böjd spets. Bakfötterna som vanligt två- 

 flikiga j deras klor hornbruna, plattrinda, räta. 



Färgen hos den gamle: Sedan djuret fällt, är fär- 

 gen öfver allt stålgrå,' nästan blågrå, utan alla fläckar, 

 dock något mörkare längs halsryggen och framryggen. 

 Före och under fällningen äro de gamla håren blekt 

 gulgrå. Under fällningstiden ser man de gamla håren 

 fläckfals qvarsittande. Hufvud och extremiteter fälla sist. 

 — Hos denna är längden till 'svansroten något mer än 

 8 fot och till bakfotfliken 9i fot. Svansen kring 7 t, 

 framben. kring 8 t. ^ hufvudét 10 t. j bakben. 1 fot. 

 4 tum. Mus. i Lund. 



Hos en annan , som jag beskrifvit, var färgen of- 

 van blekt blågrå, nedåt sidorna än blekare och under 

 buken hvitj från hufvudét, som jemte halsen är ofvan 

 svartaktigt, går ett smalt streck af samma färg långs 

 ryggen. — Enligt Fabrjcius är de ungas färg på ryg- 

 gen blåaktig och mycket blek, på buken hvitj med 

 åren blifva de nästan öfvcr allt svartblå j men de allra 

 äldsta förlora håren, och huden är svart och bar. 



Unge ännu klädd med -ull: Hela kroppen beklädd 

 med mörkgrå ull, som blir mörkare bak på ryggen 

 och bakbenen. Långs ryggen från skuldrorna till län- 

 den går ett bredt^ (4 — 5 tum) hvitt band. Fötterna 

 öfver och under helt hårbeklädda ^ framfötterna väpna- 

 de med stora hoptryckta klor, de 3 mellersta nästan 

 lika långa, de två yttersta litet kortare, men äfven li- 

 ka långa. Baktårna också mest lika långa och försed- 

 da med räta klor. Morrhären talrika nedålböjda bru- 

 na, utåt hvita, alldeles helbräddade. 



Hos denna unge, som ej var mer än 2 fot 

 4 tum lång och troligen ofödd, var redan tuber- 



