298 SKÄLDJUR. 



Jag har anledning tro att Fabricius har rättj ty jag har 

 af denna art undersökt en unge som ännu var klädd 

 med ull och som hade hela kroppen täckt med en 

 mörkgrå ullig fäll. Se sid. 295. 



Födoämnen: Enligt Fabricius lefver denna, liksom 

 Klappmytsen, af större fisk: hälletlundra , torsk, uer 

 o. s. v. Enligt TiiiENEMANN deremot består dess föda mer 

 af skaldjur och kräftor än af fisk. Samma uppgift ha- 

 de MoHR fått på Island. (Mohrs 'hl. Fauna pag. 4). 



Jagt och fångst: Af alla skälarter är denna mest 

 eftersatt vid Grönland och Island, isynnerhet för sin' 

 tjocka och starka hud j äf\ en lemnar han en stor mängd 

 späck. Då han ej är så snabb i sina rörelser, som 

 de flesta andra skälarter, är han icke eller särdeles 

 svår att komma inom håll. ]Man skjuter honom med 

 kula, eller kastar i honom en harpun och dödar ho- 

 nom derefter med lansar 5 eller ock fångas han i garn. 

 Jemf. Thie>em. p. a. st. pag. 36 och Fabri c. Naturhist. 

 Selsk. Skrivt. 1. 2. p. 149. 



Nijtfa och skada: Af denna Skälart fås den stör- 

 sta och tjockaste hud. Grönländarne nyttja den till har- 

 pun-linor, fisksnören, rep och tåg. De gamla kustbo- 

 arne i norra delen af Skandinavien gjorde deraf, och 

 af Hvalross-hudar, rep och ankartåg, som de kallade 

 Scardr och Scardreip , och som voro så starka, att ej 

 00 man kunde sönderslita ett sådant (Se Gunner. hos 

 Leem, p. 216. not. och Others Reseberätt. öfvers. af 

 Portan i Kongl. Yitterh. Acad. Handl. VI. p. 74). 



Hafsskälslägtet (Halielioerus Nuss.) 



HuFvuDET a flängt , med tjock långdragen nos utan någon 

 sänkning framom ögonen. 



X'i>DERNA: Framtänderna ^^ hörntänderna höga kägel- 

 for miga, spetsiga och krökta; kindtänderna -f-Zy 

 enspetsade, kägelformiga , krökta, med en kant 



