308 SKALDJUR. 



vältade isstycken^ fullt af hålor och springor. På des- 

 sa drifisar träffas stundom Gråskälen i stora skaror. 

 Då skyttarna varseblifva dem, skynda de sig upp och 

 med klubbor ihjälslå så många de kunna , innan de 

 finna hål i isen, genom hvilka de kunna krypa ned i 

 vattnet. Ungarna, som ännu äro små, låta de ligga lill 

 sist, ty de gå icke sjelfmant i sjön. Men äro många 

 hål i isen, måste skytten krypa på magen så långt 

 fram att han får skotthåll. Ar ett stort antal samladt 

 och de bitas om platserna, uppkommer ett sådant vrå- 

 lande att de föga skygga för smällen^ och skytten, 

 som är klädd i skälskinn och äfven härmar skälens rö- 

 relser och vrålande läte, kan genom det ena skottet 

 efter det andra nedlägga ett temligen stort antal. Äf- 

 ven fångas skälen, alldeles som i Grönland, på det 

 sätt, att karlen med ett skäljern, fästadt löst på en 

 stake, lägger sig vid ett af de andhål, skälen har på 

 isenj och så snart denna sticker nosen upp för att 

 andas, hugger skytten honom med skäljernet och låter 

 honom löpa Utet med linan, tills han utmattat sig, 

 hvarefter hålet hugges större och skälen uppdrages på 

 isen. — Genom dessa färder, uti hvilka sä väl flera 

 socknar i Yester- och Öster-botten, som ock inbyggar- 

 ne i Rödlöga, Svartlöga, Kudoxa och Sundskär, lydan- 

 de till Stockholms län, årligen lära deltaga*), dödas 

 hvarje år en otrolig mängd Gräskäl i Öfra delarna af 

 Östersjön. 



Äfven brukas i skärgårdarna af Öfra Östersjön att 

 om våren mellan Mattsmessa (d. 24 Febr.) och Vår- 

 frudag (d. 25 Mars) tåga från stranden ut på isen så 

 nära brädden, man kan komma. Dessa resor företa- 

 gas vanligen af 4 — G skyttar i sällskap och med kost 

 för några dagar. På yttersta isbandet träffas då Grå- 

 skälar som der föda sina ungar, stundom i större floc- 



*) Jemf. G.NEiFFp. a. st. Ödman Vet. Akad. Handl. -1784 s. 86. 



