316 SKÄL DJ UK. 



sällan lärer han under vintren visa sig vid vestra ku- 

 sten af Norrige, och det torde väl också hända att 

 han nägon gäng till och med förirrat sig till långt syd- 

 ligare haf*}. Det är åtminstone bekant att han någon 

 gång förekommer "ända ned vid Förenta Staterna af 

 ]\orra Amerika. 



Denna skälart vandrar truppvis från en trakt af 

 hafvet till en annan efter årstiderna^ han tycker myc- 

 ket om att ligga på is, framför allt är drifis hans kä- 

 raste hviloställe. Det är isynnerhet denna Skäl som 

 de Engelska och Holländska Rohhenslagare i norra Po- 

 larliafven fånga, och med hvars späck de stundom la- 

 sta sina fartyg, då hvalfångsten misslyckas. — På fält 

 af drifis uppstiger Klappmytscn stundom till tusende^ 

 matroserna ro dit bakom något isberg, stiga upp och 

 närma sig tysta och utan allt buller, med stora jern- 

 beslagna påkar. På en gång rusa de alla med skxi 

 och larm upp bland Skålarna, samt slå ihjäl utan möda 

 och utan motstånd^ ty Klappmytsen blir så bestört att 

 han ej kan undfly och ej försvara sig. Det påstås att- 

 tårar rinna honom ur ögonen och snor ur näsan. 3led 

 ögonen fastade på sin mördare afbidar han orörlig 

 sitt öde. 



Dess parning och tiden då honan föder sina un- 

 gar, är ännu icke noga bekant 5 dock är det troligt att 

 hon föder sin unge på drifisen i slutet af April eller 



*) En berättelse, som IIolberg anför i sin Danmarks Riges 

 Hislorie Tom. IV. p. 431. tyckes antyda att Klappmytsen en 

 gång visat sig ända ned i Simdet. Holbergs ord äro följan- 

 de: Vid samma tid (1549 i December) blef uti Öresund, icke 

 långt frän Älalmö, fångad en fisk af oerhörd storlek och sär- 

 deles skapnad , ty han hade" ett hufvud som en menniska oeh 

 på hjessaa en krona som en munk-krona. Dess kläder (af 

 fjäll?) voro danade som en munk-kåpa. . . . Kungen (Chri- 

 stian 111) låt begrafva fisken i Köpenhamn och skickade en 

 ritning af honom till Kejsare Carl i Spanien. 



