322 nvALRoss. 



är att han i sednare tider genom täta förföljelser be- 

 tydligt minskats äfven i polarhafven norr om vår verlds- 

 del, och att han icke hr så talrik nu, som då 31artens 

 besökte Spitsbcrgen (IG7I). — Vid Beeren-Eiland, 

 som ej ligger mer än 3 grader norr om Finmarkens 

 kust, såg dock Professor Keiliiau Hvalrossar i temligen 

 stort antal ännu 1827*). På grund af Ohtheres Pe- 

 riplus har man trott att Hvalrossfångst, åtminstone i 

 9:de seklet, blifvit drifven vid Finmarken 5 men af 

 nämde Periplus är detta icke nog tydligt. Deri om- 

 talas, att Ohthere rest till Biarmierna, som bodde vid 

 Dvinas utlopp, för att fånga Hvalrossar ('^for thaem 

 horshvaelam") hvilkas tänder hade då, som nu, ett stort 

 värde, och hudarna nyttjades till skeppståg. Häraf 

 synes att Hvalrossar antingen icke funnos eller åt- 

 minstone i ringare antal vid Helgeland, der Ohthere 

 bodde, än vid Biarmiernas kust 5 men längre fram i 

 beskrifningen , då han uppräknar de skatter, han upp- 

 bar af Lapparna (vid Finmarkens kust) , nämner han 

 äfven skeppståg, förfärdigade af skälskinn och hvalhud 

 C^hvales hyde'^)^ Ohthere räknar nemligen Hvalrossarna 

 till Hvalar (Se hvaelr"). Att skeppstägen af skälskinn 

 voro af Phoca barbata, är temligen säkert (jemf. sid. 

 298) och det synes ej osannolikt att de tåg, som sa- 

 des vara af hvalskinn, voro af hvalrosshud, helst de 

 egentliga hvalarnas skinn, som utgör en tunn hinna öf- 

 ver späcket, ej gerna kan användas till skeppståg. Här- 

 af skulle då följa, att Hvalrossen den tiden fanns vid 

 Finmarkens kust, enär invånarne lemnade skatter äf- 

 ven i Hvalrosshudar. Lee.m omtalar (p. 216) att Kung 

 Christian IV under den 6 Juli 1622, från Bergenhus- 

 slott utfärdat en befallning att 1ö Hvalrosshudar årli- 

 gen skulle för hans räkning inköpas. jMen hvarifrån 



*) Det är derföre misstag då Prof. B.er, i sin Afhandl. 

 uppgifver, att inga Hvalrossar finnas vid Beeren-Eiland. 



