324 SKÄLDJUll. 



I vattnet anfalla de ej sällan båtar, som nalkas 

 dem, och då de äro samlade i större skaror, angripa 

 de stundom utan att först vara anfallna. Kapten Bee- 

 CDEY beskrifver ett sådant anfall mot hans slup af en 

 skara retade Hvalrossar i Magdalenabugten, och till 94 

 sidan i sin Resa har han lemnat en planche öfver det- 

 ta uppträde. De samlades i stort antal kring" slupen 

 och simmade mot den, som om de ville hugga sön- 

 der sidorna med deras betar. De sår som tillfogades 

 dem tjenade blott att öka deras raseri. Enligt Mak- 

 tens (sid. 80) bistå de hvarandra ända till döden, och 

 om en blir sårad, blifva de än mera uppbragta. Som- 

 liga dyka under vattnet och slå med de långa betarna 

 häl i båten. (Prof. Keilhau såg en båt, som i bottnen 

 hade hål efter Hvalrosständer (sid. 1 47) 5 andra sim- 

 ma tätt in på båten, stå med halfva kroppen Öfver 

 vattnet och slå betarna till höger och venster. Under 

 denna strid händer att de få tag 'med ena beten i nå- 

 gon af bålfolket, hvilken de Ögonblickligt draga i sjön 

 och döda. Jemf. Maiit. och Keilo. p. a. st. — Modren 

 visar en särdeles Ömhet för sin unge. Hon trycker 

 honom till bröstet, omarmad af framlabbarna , och vid 

 minsta fara, stoppar hon honom ned under vattnet. Om 

 ungen angripes eller såras, råkar modren i raseri och 

 försvarar honom modigt, äfven med uppofTring af sitt 

 eget lif. Också öfvergifver han henne icke^ utan blir 

 qvar hos henne, äfven sedan hon blifvit dödad. (Jemf. 

 Cooivs Reis. 2. sid. 141). 



Födoämnen: Några påstå att Hvalrossen hufvud- 

 sakligen lefver af musslor 5 andra att dess egentliga 

 kost består af tång och dylika hafsväxter, hvilka han 

 afbetar från hafsbottnen, och hvarvid han enligt upp- 

 gift af Hvalrossjägare (meddelad af Profess. S. Lo"vén, 

 som besökt Spitsbergen) skall stå vertikalt i vattnet 

 med hufvudet nedåt rigtadt. — Den unge Hvalross, 

 som BxK såg i Petersburg, underhölls med en soppa 



